Author: user3

| Додаток
МЕТОДИЧНІ РЕКОМЕНДАЦІЇ 
щодо зниження небезпеки впливу лісових пожеж на арсенали, бази і склади боєприпасів, що розташовані в лісових масивах
(остаточна редакція)
Інформаційні дані
| РОЗРОБЛЕНО: | Український науково-дослідний інститут пожежної безпеки (УкрНДІПБ) МНС України
| ВИКОНАВЦІ: | Гайкова О.М., Михайлова Н.І.
| ПОГОДЖЕНО: | Департамент управління рятувальними силами МНС України (лист від 27.01.2011 № 17-46/172)

Управління пожежної безпеки Збройних Сил України 
(лист від 13.01.2011 № 317/1/50)

Вступ
Площа лісового фонду України складає близько 10,8 млн.га. Усі ліси на території України незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.
Незважаючи на послідовну профілактичну роботу, спрямовану на захист лісів, щороку внаслідок пожеж пошкоджуються та знищуються тисячі гектарів лісових угідь. За даними, наведеними в [1], за період з 2003 року по 2009 рік в Україні відбулося 28784 лісові пожежі, при цьому площа знищених пожежами лісів склала 32848 га, а матеріальні збитки - майже 295,4 млн.грн.
Боротьба з лісовими пожежами - процес складний та вимагає значних людських і матеріальних ресурсів. Аналіз пожеж свідчить про те, що часто з різних причин не вдається ліквідовувати лісову пожежу на початковій стадії її розвитку та вона може набути ознак надзвичайної ситуації. Поширюючись на значні площі, такі пожежі є серйозною загрозою розташованим у лісових масивах об'єктам підвищеної небезпеки, до переліку яких входять арсенали, бази, склади боєприпасів (далі - бази зберігання боєприпасів). За даними Міністерства оборони України в державі на базах зберігання боєприпасів знаходиться 1,3 млн. тонн боєприпасів [2]. Більшість баз зберігання боєприпасів знаходяться у лісах, і в разі поширення лісової пожежі на територію таких об'єктів існує загроза виникнення надзвичайної ситуації державного рівня. Можливі ситуації, коли лісова пожежа є наслідком пожежі на базах зберігання боєприпасів, тобто лісові пожежі та пожежі на об'єктах, розташованих всередині лісового масиву, можуть бути взаємно пов'язаними.
Згідно із Законом України № 1809-III від 8 червня 2000 року "Про захист населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру" (із змінами, внесеними згідно із Законами України № 1419-IV від 03.02.2004, № 3421-IV від 09.02.2006 та № 587-VI від 24.09.2008) на Міністерство надзвичайних ситуацій України (далі - МНС України) покладено відповідальне завдання щодо забезпечення координації діяльності міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, підприємств, установ і організацій усіх форм власності з розв'язання проблем захисту населення і територій від пожеж у природних екосистемах та ліквідації їх наслідків.
Підрозділи Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту МНС України під час виникнення лісової пожежі повинні взаємодіяти з підрозділами державної лісової охорони відповідно до НАПБ Б.05.023-2007 Інструкція про порядок взаємодії підрозділів відомчої пожежної охорони Держкомлісгоспу України і пожежно-рятувальних підрозділів Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту МНС України під час гасіння лісових пожеж, затвердженої наказом Держкомлісгоспу України, МНС України від 12.03.2007 № 89/132 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26 березня 2007 року за № 271/13538 (далі - НАПБ Б.05.023-2007). Фахівці лісового пожежогасіння відзначають специфіку природних пожеж порівняно з техногенними пожежами. Якщо останні є об'єктовими пожежами, то природні пожежі - це ландшафтні пожежі. Ця відмінність має фундаментальний характер і впливає на підготовку фахівців МНС. У цих умовах усе більшої ваги набуває підготовка керівного складу Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту МНС України щодо організації гасіння пожеж у природних екосистемах. Для оцінки реальної та прогнозування можливої обстановки на пожежі, розробки заходів щодо гасіння та керування діями підрозділів вони мають знати: закономірності розвитку лісової пожежі, її параметри, прийоми гасіння, тактико-технічні характеристики пожежної та спеціальної техніки й багато інших питань.
У розділі 9 "Гасіння пожеж на відкритій місцевості" Тимчасового статуту дій у надзвичайних ситуаціях. Частина II (Гасіння пожеж. Органи управління, пожежно-рятувальні підрозділи Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту), затвердженого наказом МНС України № 96 від 07.02.2008 (далі - Тимчасовий статут дій у надзвичайних ситуаціях), викладено основні вимоги до гасіння пожеж у лісових масивах. Під час розвідки пожежі керівний склад повинен володіти практичними навичками щодо визначення виду і розмірів пожежі, швидкості та напряму поширення вогню, очікуваного розвитку пожежі у період його гасіння, вірогідності його поширення на об'єкти, що розташовано у лісовому фонді.
У рамках проведення науково-дослідної роботи "Провести дослідження та розробити рекомендації щодо зниження небезпеки впливу лісових пожеж на арсенали, бази і склади боєприпасів" розроблено пропозиції щодо запобігання виникненню лісових пожеж, а також виявлення та гасіння лісових пожеж поблизу баз зберігання боєприпасів. Виконання цієї НДР здійснювалось за участю професора Національного університету цивільного захисту Абрамова Ю.О. та доцента Львівського державного університету безпеки життєдіяльності Кузика А.Д. Під час підготовки звіту про НДР та проекту Методичних рекомендацій використано результати дисертаційних досліджень, які проведено фахівцями Національного університету цивільного захисту, матеріали досліджень параметрів лісових пожеж, що проводяться в Львівському державному університеті безпеки життєдіяльності та розроблення Українського державного проектно-вишукувального інституту лісового господарства щодо удосконалення охорони лісового фонду від пожеж.
Виконання цих Методичних рекомендацій дозволить мінімізувати вплив вражаючих факторів лісових пожеж на бази зберігання боєприпасів. Методичні рекомендації розроблено з урахуванням вимог, викладених у Лісовому кодексі України, введеному в дію Постановою Верховної Ради України № 3853-XII від 21 січня 1994 року (із змінами) в редакції Закону України № 3404-IV від 8 лютого 2006 року "Про внесення змін до Лісового кодексу України" (далі - Лісовий кодекс), НАПБ А.01.002-2004 Правила пожежної безпеки в лісах України, затверджені наказом Державного комітету лісового господарства України від 27.12.2004 № 278, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24 березня 2005 року за № 328/10608 (далі - НАПБ А.01.002-2004).
Методичні рекомендації призначено для застосування підрозділами служби пожежної безпеки баз зберігання боєприпасів, спеціалізованими лісогосподарськими підрозділами Міністерства оборони України (військовими лісгоспами та лісництвами), підрозділами Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту МНС України та підрозділами державної лісової охорони.
1. Аналіз причин та природних факторів, що сприяють виникненню лісових пожеж
Однією з основних природних небезпек, характерних для України, є лісові пожежі. Лісова пожежа - стихійне поширення вогню територією лісового фонду.
Об'єктом горіння в лісі є лісові горючі матеріали (далі - ЛГМ), що мають просторову структуру та характерні вертикальні шари: підстилка завтовшки 2 - 5 см; мох, лишайники та опад завтовшки 6 - 8 см; трав'янисті рослини; чагарники заввишки до 2 м; сукупність крон молодих дерев (підріст) заввишки до 6 м; сукупність крон дорослих дерев, вища за 6 м. Горючість ЛГМ залежать від таких факторів, як пора року, час доби з урахуванням погодних умов. Склад кожного ярусу залежить від ґрунтово-кліматичних умов у регіоні. Пожежна небезпека лісових ділянок оцінюється з урахуванням конкретних параметрів лісу: типа лісу, типа деревостану, віку, повноти, зімкнутості крон, тощо [3 - 6]. На пожежну небезпеку впливає захаращеність лісового масиву. Горіння наземного шару через наявність кущів, підросту та низько опущених гілок дерев призводить до займання верхніх ярусів дерев і сприяє виникненню верхової пожежі. За сприятливих умов швидкість поширення у вертикальному напрямку є в 6 - 10 разів вищою за горизонтальну. Пожежна небезпека характеризується класом природної пожежної небезпеки земельних ділянок лісового фонду і визначається відповідно до шкали, яку наведено у додатку 1 згідно з вимогами НАПБ Б.02.020-2005 Положення про лісові пожежні станції, затвердженого наказом Держкомлісгоспу України від 28.12.2005 № 526 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 січня 2006 р. за № 47/11921.
Середнє значення пожежного навантаження в лісах при крупних лісових пожежах коливається в діапазоні від 5 кг/кв.м до 10 кг/кв.м. Приблизно 15 - 20% від цих значень доводиться на наземні горючі матеріали, що є легкозаймистою частиною, яка повністю згоряє. Це - мох, опад, підстилка. В умовах сухої тривалої погоди та високих температур наземний шар висихає і сягає рівня критичної вологості, при якій здійснюється поширення горіння. Встановлено, що різні лісові горючі матеріали мають різну критичну вологість. Так, хвоя може горіти і в мокрому стані через наявність відповідного покриву. Опад листяних дерев для горіння повинен мати низький вміст вологості. Трав'янисті рослини у вегетаційний період містять значну кількість вологи. Проте наприкінці літа і на початку осені рослини відмирають та висихають (для багаторічних висихає їх наземна частина). У сухому стані вони особливо небезпечні, оскільки крім низького рівня вологості, мають геометричну структуру, сприятливу для поширення горіння.
Знання основних характеристик ЛГМ (структури, запасу, вологості, температури займання лісових матеріалів) виконує ключову роль як для розуміння процесу виникнення та розвитку лісових пожеж, так і для розроблення засобів і способів боротьби з ними.
Аналіз пожежної ситуації в лісах за останні роки свідчить, що формується вона переважно під впливом антропогенних чинників і погодних умов. Однією з головних причин виникнення лісових пожеж є порушення правил пожежної безпеки під час перебування людей у лісах. Необережне поводження з вогнем туристів, мисливців, рибалок, грибників та інших осіб при відвідинах лісів (багаття, непогашений недопалок, незагашений сірник тощо) є причиною від 92% до 99% випадків пожеж [1]. Неконтрольоване проведення весною та осінню випалювання сухої трави на сінокосах, пасовищах, а також стерні на полях призводять до виникнення від 2,9% до 4% випадків лісових пожеж. Причиною пожежі можуть бути джерела вогню техногенного характеру: від обриву ліній електропередач, від залізничного та автомобільного транспорту, а також від пожеж на складах чи інших об'єктах, що розташовані в лісі чи біля нього. Причиною пожежі можуть бути і злочинні дії - це підпали.
Погодні умови є основним чинником, який сприяє або перешкоджає виникненню пожеж та поширенню вогню. Тривалі дощі та висока вологість повітря запобігають виникненню пожеж, і навпаки тривала спека, відсутність опадів, сильний поривчастий вітер та літні грози, що супроводжуються ударами блискавок, сприяють виникненню пожеж. Особливо небезпечні так звані "сухі грози", під час яких розряди атмосферної електрики між хмарами та землею не супроводжуються випаданням дощу. Виникненню пожеж багато в чому сприяє засуха, яку можна розглядати як комплекс атмосферних процесів, коли опади протягом більше 20 днів становлять не більше 30% від середньомісячної норми для даного району.
Сезонам з підвищеною пожежною небезпекою лісів передує тепла осінь та холодна малосніжна зима, а в літній період спостерігається висока температура повітря, критично низька відносна вологість, наявність помірних або сильних вітрів і мала кількість опадів.
У цей час пожежі класифікуються за видами: низові, верхові, підземні (торф'яні) - і за інтенсивністю: слабкі, середньої сили і сильні пожежі. Основні діагностичні ознаки, що дозволяють класифікувати лісові пожежі за видом та інтенсивністю, наведено в додатку 1.
Таким чином, накопичений досвід дозволяє прогнозувати умови, які сприяють формуванню підвищеної пожежної небезпеки в лісах і, як наслідок, виникненню великих лісових пожеж. У світовій практиці система спостереження та контролю за пожежною небезпекою в лісі за умов погоди, станом ЛГМ, джерелами вогню та лісовими пожежами з метою своєчасного розроблення та здійснення заходів щодо їх попередження і гасіння реалізується проведенням лісопожежного моніторингу на центральному, регіональному, місцевому і локальному рівнях.
Порядок розрахунку значення комплексного показника та класифікація пожежної небезпеки в лісі за умовами погоди наведено в додатку 2. Оцінка ступеня природної пожежної небезпеки лісів відображається на картах-схемах протипожежних заходів, де кожний лісовий квартал залежно від класу пожежної небезпеки забарвлюється у певний колір.
Для прогнозування лісових пожеж початковими даними є:
клас природної пожежної небезпеки земельних ділянок лісового фонду;
клас пожежної небезпеки в лісі за умовами погоди;
розташування та площа ділянок лісового фонду, на яких ЛГМ можуть горіти при появі джерела вогню;
дані про рельєф місцевості;
наявність потенційних джерел вогню на перерахованих ділянках лісового фонду, зокрема даних про грозову активність.
В останні десятиріччя на Україні впливає комплекс фінансових, соціальних, організаційних і лісоекологічних чинників, а саме: недостатня кількість засобів для здійснення протипожежної охорони лісів і зменшення обсягів протипожежної профілактичної роботи, підвищення інтенсивності відвідування лісу населенням з метою збору грибів, ягід, лікарської сировини, у зв'язку з погіршенням соціально-економічної ситуації, повне або часткове припинення нагляду і охорони радіаційного забруднених лісів у зонах відчуження і, внаслідок цього, збільшення кількості ЛГМ у насадженнях, погіршення загального протипожежного стану лісів - не дозволяють повною мірою забезпечити вирішення задачі зниження кількості лісових пожеж і мінімізації збитку від них.
2. Терміни та визначення понять
Нижче подано терміни, вжиті в цих Методичних рекомендаціях, та визначення позначених ними понять:
2.1 загоряння в лісі
Виникнення горіння в лісі під впливом джерела запалювання
2.2 лісова пожежа
Стихійне поширення вогню територією лісового фонду
2.3 виявлення лісової пожежі
Встановлення факту та місця виникнення лісової пожежі
2.4 пожежонебезпечний період
Частина року, у межах якої виникають лісові пожежі (з моменту сходження снігового покриву до настання стійкої вологої осінньої погоди або утворення снігового покриву)
2.5 пожежна небезпека в лісі
Можливість виникнення та (або) розвитку лісової пожежі
2.6 клас природної пожежної небезпеки
Показник, що характеризує лісові насадження за ступенем небезпеки виникнення в них пожеж
2.7 клас пожежної небезпеки за умовами погоди
Показник, що визначається з урахуванням температури повітря і кількості опадів за останні три доби, характеризує ступінь імовірності виникнення лісових пожеж
2.8 наземні горючі матеріали
Деревний опад, який складається з: опалих хвоїнок, листя, дрібних гілочок, кори, шишок; мертвих деревних рештків: вітролому, сухостою, пеньків, сухих гілок, дрібних порубкових решток; трав'янистої рослинності
2.9 лісові горючі матеріали (ЛГМ)
Рослини лісів, їх морфологічні частини і рослинні залишки різного ступеня розкладання, які можуть горіти під час лісових пожеж
2.10 запас лісових горючих матеріалів (запас ЛГМ)
Маса абсолютно сухих (висушених до постійної маси за температури 105° C) лісових горючих матеріалів на одиниці площі (кг/м^2, т/га)
2.11 кромка лісової пожежі
Межа між пройденою або охопленою вогнем територією і не пройденою вогнем
2.12 частини кромки лісової пожежі
Фронт, тил, фланги лісової пожежі
2.13 фронт лісової пожежі
Найбільш рухома частина кромки пожежі (на рівнині рухається за вітром, у гірській місцевості - угору схилом)
2.14 площа лісової пожежі
Територія, яка обмежена кромкою пожежі
2.15 види лісових пожеж
Низові, верхові, підземні
2.16 низові лісові пожежі
Пожежі, які розповсюджуються надґрунтовим покривом (мохи, лишайники, трави, чагарники, деревний опад, лісова підстилка, вітролом, порубкові рештки) і нижнім пологом, підріст, підлісок
2.17 верхові лісові пожежі
Пожежі, при яких вогонь пожежі розповсюджується в кроновому просторі лісових насаджень. При цьому низовий вогонь розглядається як складова частина верхової пожежі
2.18 підземні лісові пожежі
Пожежі, які супроводжуються безполуменевим горінням торф'яного шару ґрунту
2.19 види низових пожеж за параметрами кромки і висотою полум'я
Слабкі, середньої сили, сильні
2.20 низові пожежі слабкі
Пожежі зі швидкістю поступального руху фронтальної кромки до 1 м/хв. і висотою полум'я до 0,5 м
2.21 низові пожежі середньої сили
Пожежі зі швидкістю поступального руху фронтальної кромки від 1 до 3 м/хв. і висотою полум'я від 0,5 м до 1,5 м
2.22 низові пожежі сильні
Пожежі зі швидкістю поступального руху фронтальної кромки більше 3 м/хв. і висотою полум'я більше 1,5 м
2.23 види низових пожеж за швидкістю розповсюдження
Рухливі, стійкі
2.24 низові пожежі рухливі
Пожежі зі швидкістю поступального рухливі руху фронтальної кромки більше 0,5 м/хв., де переважає полум'яне горіння, при якому найбільш частіше відбувається обгоряння надґрунтового покриву
2.25 низові пожежі стійкі
Пожежі зі швидкістю поступального руху фронтальної кромки менше 0,5 м/хв., де переважає безполуменеве горіння (тління) наземних горючих матеріалів
2.26 види верхових пожеж за швидкістю розповсюдження
Рухливі, стійкі
2.27 верхові пожежі рухливі
Пожежі, які розповсюджуються кронами дерев зі швидкістю більше 4 км/год., значно випереджаючи фронт низових пожеж, спричиняють утворення нових осередків завдяки рознесенню іскор; при пожежі згоряють хвоя і дрібні гілки; великі гілки і кора дерев обвуглюються
2.28 верхові пожежі стійкі
Пожежі, які поширюються зі швидкістю до 4 км/год. кронами дерев одночасно з просуванням фронту стійкої низової пожежі. Після таких пожеж на їх площі вигоряє майже все і залишаються тільки обвуглені рештки стовбурів колишнього лісу
2.29 види верхових пожеж за параметрами фронтальної кромки
Слабкі, середньої сили, сильні
2.30 верхові пожежі слабкі
Пожежі зі швидкістю просування фронтальної кромки до 3 м/хв.
2.31 верхові пожежі середньої сили
Пожежі зі швидкістю просування фронтальної кромки від 3 до 100 м/хв.
2.32 верхові пожежі сильні
Пожежі зі швидкістю просування фронтальної кромки більше 100 м/хв
2.33 побічні пожежі
Пожежі, що виникли поза контуром основної пожежі від іскор, що були перенесені вітром з території основної пожежі
2.34 плямисті пожежі
Пожежі, що утворилися із основної і побічних пожеж поза контуром основної пожежі від іскор, що були перенесені вітром з території пожеж
2.35 види лісових пожеж за розмірами
Особливо великі, великі, невеликі
2.36 особливо великі лісові пожежі
Площа лісової пожежі - більше 200 га
2.37 великі лісові пожежі
Площа лісової пожежі від 5 до 200 га
2.38 невеликі лісові пожежі
Площа лісової пожежі до 5 га
2.39 протипожежний бар'єр
Ділянка території, яка перешкоджає поширенню та розвитку лісових пожеж
2.40 протипожежний заслон
Комбінований (складний) бар'єр, який складається з протипожежного розриву і смуг лісу з обох його боків, очищених від наземних горючих матеріалів, розчленованих мережею мінералізованих смуг і обрізаними гілками хвойних дерев на висоту до 2 м
2.41 протипожежна канава
Бар'єр для захисту ділянок лісу від підземних пожеж; прокладається на території районів з торфовищами, у насадженнях із заторфованими ґрунтами шириною внизу від 0,2 м до 0,4 м, зверху від 1,5 м до 2,8 м, глибиною - до мінерального шару або до рівня ґрунтових вод
2.42 протипожежний розрив
Спеціально створена просіка з дорогою на її території, яка є складовою частиною протипожежного заслону
2.43 мінералізована смуга
Ділянка території, з якої ґрунтообробними механізмами видалено наземні горючі матеріали і повністю до мінерального шару ґрунту видалено рослинність
2.44 квартал лісовий
Відмежована на місцевості просіками або іншими природними або штучними рубежами (натурними межами) частина лісового масиву або не покритих лісом і нелісових земель лісового фонду, така, що є постійною обліковою і організаційно-господарською одиницею в лісі
2.45 моніторинг лісових пожеж
Система спостережень і контролю за пожежною небезпекою в лісі за умовами погоди, станом лісових горючих матеріалів, джерелами вогню і лісовими пожежами з метою своєчасного розроблення і проведення заходів щодо попередження лісових пожеж і зниження збитку від них
2.46 гасіння пожежі
Процес впливу сил та засобів, а також використання методів та заходів для ліквідації пожежі
2.47 локалізація пожежі
Дії, спрямовані на припинення можливості подальшого поширення горіння і створення умов для його успішної ліквідації наявними силами та засобами.
2.48 ліквідація пожежі
Дії, спрямовані на остаточне припинення горіння, а також на виключення можливості його повторного виникнення
3. Вражаючі фактори лісових пожеж та їх вплив на бази зберігання боєприпасів
Дія надзвичайної ситуації (далі - НС) на довкілля і людей є негативною дією вражаючих чинників, які супроводжують дану НС, що може призвести до людських жертв, завдати шкоди здоров'ю людей, навколишньому природному середовищу, призвести до значних матеріальних втрат і порушення умов життєдіяльності.
Відповідно до Класифікаційних ознак надзвичайних ситуацій, затверджених наказом МНС України від 22.04.2003 № 119, лісова пожежа ідентифікується як надзвичайна ситуація, коли її площа перевищує 25 га для верхової пожежі та 50 га - для низової, а для заповідних територій та об'єктів особливого природоохоронного значення - відповідно 5 га та 10 га.
Вражаючу дію природних лісових пожеж визначають хімічний і теплофізичний чинники. Для лісових пожеж у зонах радіоактивного зараження додатковим є вплив іонізуючого випромінювання. Вплив хімічного чинника призводить до забруднення атмосфери, ґрунту, гідросфери, внаслідок утворення небезпечних димів, недостатньої кількості кисню в зоні горіння. Теплофізичний чинник характеризується дією на людей та об'єкти полум'я, високої температури, інтенсивного теплового потоку, вогненних вихорів та смерчів [7]. Вплив вражаючих факторів лісових пожеж на потенційно небезпечні промислові, а також спеціальні об'єкти, до яких належать бази зберігання боєприпасів, може призвести до катастрофічних наслідків.
Початковими даними для прогнозування можливої дії вражаючих чинників лісових пожеж на бази зберігання боєприпасів є: вид і форма пожежі, вид ЛГМ, швидкість та напрям вітру, швидкість поширення та прогнозований час досягнення фронтом пожежі меж об'єкта, величина вірогідного теплового потоку.
Висота факела полум'я визначається видом та інтенсивністю пожежі, залежить від швидкості вітру і має наступні середні значення: для низової пожежі від 0,05 м до 3 м, для верхових пожеж від 3 м до 15 м (над рівнем деревостану) [8].
Перехід лісової пожежі на бази зберігання боєприпасів можливий декількома способами:
за рахунок дії теплового випромінювання від факела або самого факела полум'я на горючі матеріали об'єкта;
шляхом поширення фронту горіння на надґрунтовий покрив (траву, будівельне сміття тощо);
за рахунок перекидання на територію об'єкта іскор і головень, що горять.
Вимірювання теплового випромінювання на пожежах здійснити дуже складно, і велику частину експериментальних даних складають розрахункові та лабораторні дослідження.
Сумарний тепловий потік у фронті пожежі можна представити у вигляді суми:
| (1)

| де | q_п, q_к, q_т | - відповідно промениста, конвекційна та теплопровідна складові сумарного теплового потоку.
Враховуючи, що теплообмін за рахунок теплопровідності надзвичайно малий порівняно з конвекційним теплообміном (повітря, ґрунт та ЛГМ є поганими провідниками тепла), формула (1) приймає наступний вигляд:
| (2)
У ході досліджень [9 - 15] встановлено, що максимальне значення сумарного теплового потоку може досягати значення 120 кВт/м^2, а на частку променистого теплового потоку доводиться до 55 кВт/м^2.
За даними експериментальних досліджень параметрів верхової пожежі [16] встановлено, що інтенсивність випромінювання на відстані 10 м від пожежі може досягати 80 кВт/м^2, а на відстані 40 м інтенсивність знижується до 20 кВт/м^2.
Частка теплового випромінювання в тепловому балансі лісової пожежі в залежності від його виду та інтенсивності знаходиться в межах від 10% до 40% [17 - 20]. При верхових пожежах на частку теплового випромінювання припадає до 90% від сумарного теплового потоку пожежі [21, 22].
Для того, щоб оцінити можливість спалаху об'єкта, розташованого на певній відстані від меж лісу за рахунок дії теплового випромінювання від лісової пожежі, необхідно визначити значення вірогідного теплового потоку q, який діє на поверхні об'єкта, і оцінити можливість спалаху матеріалів об'єкта, які знаходяться в зоні дії теплового потоку шляхом порівняння його значення із значенням критичної інтенсивності для матеріалів об'єкта з урахуванням тривалості (часу) дії.
Зону небезпечної теплової дії обмежено з одного боку кромкою пожежі з другого боку межею, в якої має місце нерівність q > q_кр, тобто значення вірогідного теплового потоку перевищує значення критичного теплового випромінювання,, що може призвести до запалювання матеріалів будівель, споруд, конструкцій, що є на об'єкті.
Дані про критичне значення інтенсивності теплового потоку для деяких твердих матеріалів (q_кр) залежно від тривалості опромінювання згідно з [8] наведено в таблиці 1.
Таблиця 1 - Значення критичної інтенсивності теплового потоку, кВт/м^2
Матеріал | Значення критичної інтенсивності теплового потоку залежно від часу
| 3 хв. | 5 хв. | 15 хв.
Деревина з шорсткою поверхнею | 20,6 | 17,5 | 12,9
Деревина, покрита масляною фарбою | 31,5 | 24,5 | 13
Торф брикет | 11,0 | 9,7 | 7,5
Торф кусковий | 18,0 | 15,2 | 10,8
Виляскові волокна | 19,4 | 18,6 | 15,3
Картон сірий | 22,6 | 19,2 | 14,8
Шаруватий пластик | 21,6 | 19,1 | 15,4
Гума | 22,6 | 19,2 | 14,8
Горючі гази, вогненебезпечні рідини | 7,8 | 7,29 | 5,95
Можливість перенесення іскор із зони горіння на територію об'єкта визначається переміщенням повітря внаслідок вітру та конвекційних потоків. Чинниками, що визначають формування конвекційних потоків над лісовими пожежами, є інтенсивність горіння та швидкість вітру. Конвекційні потоки формуються, як правило, при інтенсивності горіння близько 2,8 МВт/м·с та величині відношення енергії пожежі до енергії вітру більшій за 1 [4]. Вплив конвекційного потоку на швидкість поширення пожежі виявляється у перенесенні частинок лісових матеріалів, що горять, за межі кромки пожежі й утворенні додаткових, так званих, "плямистих вогнищ загоряння" в місцях падіння цих частинок на значних відстанях від фронту основної пожежі. Конвекційні колонки безвихрових потоків заввишки 300 - 400 м можуть утворюватися при невеликому вітрі над середніми верховими пожежами, при цьому найхарактерніше віддалення плямистих загорянь складає 100 - 200 м, а максимальне - до 300 м. З наближенням до фронту пожежі кількість загорянь різко зростає. При засусі, ураганному вітрі та зосередженні на площі великих запасів горючих матеріалів, у лісових масивах розвиваються пожежі високої інтенсивності, а швидкість висхідних вихрових конвекційних потоків може досягати 35 м/с. Якщо конвекційна колонка деформується вітром і нахилено у напрямі просування вогню, відстань перенесення частинок, що горять, по повітрю значно зростає і може складати до 1 - 1,2 км. Пожежа в подібних ситуаціях здатна перекидатися через досить великі водні перешкоди. Тоді широкі річки не можуть бути надійним протипожежним бар'єром.
Інформацію про середні відстані дальності розльоту частинок залежно від швидкості вітру, виду та інтенсивності пожежі наведено в таблиці 2.
Таблиця 2 - Середні величини дальності розльоту частинок (м), що горять та призводять до спалаху, залежно від інтенсивності пожежі [8]
Швидкість вітру, м/с | Низова сильна, верхова слабка пожежа | Верхова середня пожежа | Верхова сильна пожежа
3 - 5 | 25 - 35 | 50 - 60 | 80 - 90
8 - 10 | 50 - 70 | 100 - 110 | 170 - 180
15 - 20 | 100 - 130 | 200 - 210 | 330 - 350
Результатом дії вражаючих факторів лісової пожежі на бази зберігання боєприпасів є нагрівання та спалах горючих матеріалів або споруд на їх території від дії випромінювання, а також поширення пожежі через розліт палаючих частинок і, як наслідок, займання та неконтрольований підрив боєприпасів, що представляє реальну загрозу живучості об'єкта, аж до повного його знищення. При детонації снарядів, боєприпасів і ракет дальність розльоту осколків залежно від типу ракет і боєприпасів може досягати 5 і більше кілометрів. Це може впливати на подальші прояви розвитку як лісової пожежі, так і надзвичайної ситуації, що становить можливу загрозу населеним пунктам та іншим об'єктам, що знаходяться в зоні потенційного ураження.
4. Фізико-хімічні процеси, що характеризують поширення лісових пожеж
Лісова пожежа, з погляду теплофізики, - явище некерованого багатостадійного горіння у відкритому просторі, в рамках якого мають місце взаємозв'язані процеси конвекційного та радіаційного перенесення енергії, нагрівання, сушки та піролізу ЛГМ, а також горіння газоподібних і догорання конденсованих продуктів піролізу горючих матеріалів.
Фізико-хімічні процеси, що відбуваються в зоні лісової пожежі, можна зобразити у вигляді схеми, яку наведено на рисунку 1.

Рисунок 1 - Схема фізико-хімічних процесів у зоні лісової пожежі
Фізичну модель енергетики лісових пожеж може бути описано таким чином: теплота, що виділилася при згорянні ЛГМ за рахунок випромінювання вільної та примусової конвекції, передається незгорілим ЛГМ, внаслідок чого вони прогріваються, висушуються та піролізуються. Газоподібні та конденсовані продукти піролізу згоряють і процес повторюється у вказаному порядку.
Ліс, як об'єкт горіння, є багатофазним, багатоярусним, пористо-дисперсним, просторово неоднорідним середовищем, яке складається із сухої органічної речовини (ЛГМ), конденсованих продуктів піролізу, що збагачені киснем, газової та дисперсної фаз, а також мінеральної частини (золи). Газова фаза включає газоподібні продукти піролізу та горіння, які, перемішуючись з киснем повітря, згоряють із значним виділенням тепла і утворенням факела полум'я. Дисперсна фаза складається з частинок диму з певним діаметром і головень, що горять.
Нагрів, піроліз і сушка свіжих порцій ЛГМ відбувається за рахунок частини теплової енергії, що виділилася у фронті пожежі шляхом перенесення енергії з фронту горіння до палива, що не горить, вільною і примусовою конвекцією та випромінюванням, унаслідок чого процес горіння рослинного покриву стає таким, що сам поширюється. При цьому швидкість його поширення, в першу чергу, визначається теплообміном між фронтом горіння і частинками, які складають рослинний покрив. В основі процесів поширення пожежі лежать процеси тепломасопереносу, які достатньо детально досліджено в роботах [23 - 28]. Методом фізико-математичного моделювання процесів поширення низових і верхових лісових пожеж з урахуванням особливостей тепло- і масообміну фронту лісової пожежі з навколишнім середовищем і визначенням відповідних рівнянь теплового балансу встановлено, що швидкість поширення вогню по рослинному покриву і контури лісової пожежі залежать від ряду чинників, які характеризують:
навколишнє середовище і, зокрема, стан атмосфери (швидкість і напрям вітру, температуру та відносну вологість повітря, градієнт температури в приземному шарі, кількість опадів);
геометричні параметри факела полум'я;
структуру горючого матеріалу, зокрема: властивості окремих фрагментів (форма, розміри і розташування, склад органічної та мінеральної частини), властивості шару в цілому (вид ЛГМ, ухил до горизонту, загальний запас ЛГМ, густина шару) [28 - 30].
На практиці для розрахунку сил і засобів при організації боротьби з лісовими пожежами головне значення мають такі параметри, як: довжина периметра пожежі, швидкість поширення фронтальної кромки вогню, величина вигорілої площі. Результати обчислень вказаних параметрів та дані, які одержано в ході експериментальних спостережень [11, 13, 14], свідчать про те, що найбільш впливовими на динаміку розвитку пожежі є вологість горючого матеріалу, рельєф місцевості, швидкість та напрям вітру, а саме: швидкість поширення лісової пожежі росте із зростанням швидкості вітру, об'ємної частки сухої органічної речовини в полозі лісу, масової частки горючих газів у газоподібних продуктах піролізу та рельєфу місцевості.
5. Пропозиції щодо зниження впливу лісових пожеж на бази зберігання боєприпасів
5.1. Організаційні заходи
Розташування баз зберігання боєприпасів має свою специфіку. Бази, як правило, відповідно до ВСН 34-89 / Минобороны СССР. Планировка и застройка военных городков (Планування і забудова військових городків) (далі - ВСН 34-89) повинні бути розміщено на відокремленій території з дотриманням розривів зовнішньої безпеки, які передбачають навкруги подібних об'єктів наявність зон особливого режиму використання земель.
Згідно із Законом України від 27 листопада 2003 року № 1345-IV "Про використання земель оборони" (із змінами, внесеними згідно із Законами України № 800-VI від 25.12.2008, № 2674-VI від 04.11.2010) (далі - Закон України "Про використання земель оборони") зона особливого режиму використання земель - земельна ділянка, яку призначено для обмеження доступу сторонніх осіб до військових об'єктів та забезпечення їх належного функціонування (зберігання озброєння, військової техніки та іншого військового майна), а також захисту населення, господарських об'єктів і довкілля від впливу аварійних ситуацій, стихійного лиха і пожеж, що можуть виникнути на цих об'єктах. Землі зон особливого режиму використання поділяються на заборонені зони та заборонені райони.
На сьогодні порядок встановлення заборонених зон та заборонених районів визначає Положение по установлению запретных зон и запретных районов при арсеналах, базах и складах Министерства обороны СССР, Комитета Государственной безопасности СССР и Министерства внутренних дел СССР, затверджене постановою Ради Міністрів СРСР від 17.02.88 № 224 (далі - Положение по установлению запретных зон и запретных районов при арсеналах, базах и складах Министерства обороны СССР, Комитета Государственной безопасности СССР и Министерства внутренних дел СССР".
Заборонена зона включає територію, що безпосередньо прилягає до території бази зберігання боєприпасів. Ширина її встановлюється від зовнішньої огорожі технічної території бази зберігання боєприпасів та складає 400 метрів.
Заборонений район включає територію, прилеглу до бази зберігання боєприпасів, на відстані не менше 3 км від зовнішньої огорожі бази.
Межа забороненої зони позначається на місцевості видимими знаками. Межа забороненого району на місцевості не позначається. У межах забороненої зони забороняються мешкання населення, будівництво, проведення робіт, окрім лісозаготівельних та робіт щодо відтворення лісового фонду, а також робіт, пов'язаних з профілактичними протипожежними заходами, які можуть проводитися з дозволу органів виконавської влади за узгодженням з начальником бази зберігання боєприпасів.
З метою забезпечення пожежної безпеки навколо баз зберігання боєприпасів НАПБ 01.042-2007 Правила пожежної безпеки для військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил України, затверджені наказом Міністра оборони України від 25.06.2007 року № 372 (далі - НАПБ 01.042-2007), також передбачається наявність заборонених зон та заборонених районів.
Облаштування вказаних зон особливого режиму використання земель при будівництві військових об'єктів здійснюється шляхом реалізації затвердженого в установленому порядку комплексного проекту зони, що відповідає одночасно містобудівним, екологічним, санітарним, протипожежним та іншим нормам, які визначено чинним законодавством.
Відомчих документів, які б врегульовували питання організаційного забезпечення охорони лісового фонду від пожеж у заборонених районах, немає.
Аналіз та узагальнення вимог нормативних документів, які діють у цей час щодо:
проектування, забезпечення пожежної безпеки баз зберігання боєприпасів (ВСН 34-89, Закон України "Про використання земель оборони", Положение по установлению запретных зон и запретных районов при арсеналах, базах и складах Министерства обороны СССР, Комитета Государственной безопасности СССР и Министерства внутренних дел СССР, НАПБ 01.042-2007, НАПБ 02.007-2006 Положення про пожежну безпеку в Збройних Силах України затверджено наказом Міністра оборони України від 10.04.2006 № 185 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 6 травня 2006 року за № 529/12403 (із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства оборони України від 21.08.2007 № 476) (далі - НАПБ 02.007-2006);
забезпечення протипожежного захисту лісового фонду (Лісовий кодекс України, НАПБ А.01.002-2004);
порядку взаємодії державних і відомчих структур, які забезпечують виконання протипожежних заходів, координацію і контроль дій під час їх виконання (НАПБ Б.05.023-2007, Тимчасовий статут дій у надзвичайних ситуаціях, НАПБ Б.05.025-2009 Інструкція про порядок здійснення державного пожежного нагляду на об'єктах Міністерства оборони України та Збройних Сил України і взаємодії між пожежними підрозділами Міністерства оборони України і Збройних Сил України та підрозділами Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи під час гасіння пожеж, затверджена наказом Міністерства оборони України, МНС України від 22.09.2009 № 477/640 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 8 жовтня 2009 р. за № 946/16962 (далі - НАПБ Б.05.025-2009);
організації і проведення робіт з виявлення та гасіння лісових пожеж (НАПБ Б.05.023-2007, Рекомендації щодо гасіння лісових та торф'яних пожеж, затверджені листом МНС України від 18.03.2008 року № 06-3441/90 (далі - Рекомендації щодо гасіння лісових та торф'яних пожеж)) дозволяє рекомендувати наступний порядок забезпечення охорони лісового фонду, що знаходиться навколо баз зберігання боєприпасів від пожеж;
організація техногенної безпеки (Правила техногенної безпеки у сфері цивільного захисту на підприємствах, в організаціях, установах та на небезпечних територіях, затверджені наказом МНС України від 15.08.2007 № 557 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 3 вересня 2007 р. за № 1006/14273).
Організація та проведення пожежно-профілактичних заходів, виявлення осередків загорянь у лісі, організація гасіння пожеж у межах лісового фонду поблизу баз зберігання боєприпасів на території земель оборони здійснюється згідно з вимогами Лісового кодексу України та НАПБ А.01.002-2004 з урахуванням особливого режиму використання цих територій у порядку, встановленому Закон України "Про використання земель оборони". Практичне здійснення заходів згідно з вимогами Лісового кодексу України покладено на спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.
Залучення для гасіння лісових пожеж та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій пожежно-рятувальних підрозділів МНС України здійснюється згідно з НАПБ Б.05.023-2007.
Контроль за виконанням установлених законодавством вимог пожежної безпеки на об'єктах Міністерства оборони України здійснюється органами пожежної безпеки Збройних Сил України згідно з НАПБ 02.007-2006.
Основним документом, який визначає заходи пожежної безпеки та порядок залучення сил і засобів для гасіння пожеж на базах зберігання боєприпасів, є план пожежної безпеки, який узгоджується з територіальними органами управління МНС України та органами пожежної безпеки Збройних Сил України. На базах зберігання боєприпасів до цього плану, крім схеми залучення сил та засобів пожежогасіння у разі виникнення пожежі, додається планшет, який складається із схеми розподілу ділянок у забороненому районі, схеми закріплення технічної території за секторами, дій особового складу та чергового частини у разі виникнення пожежі.
Заходи щодо попередження та ліквідації можливих лісових пожеж у лісових масивах містять мобілізаційно-оперативний план ліквідації лісових пожеж, який до початку пожежонебезпечного періоду кожного року складається за формою, затвердженою наказом Державного комітету лісового господарства № 385 від 30.12.2009 "Про затвердження форми Типового мобілізаційно-оперативного плану ліквідації лісових пожеж в системі Держкомлісгоспу України та Порядку його складання", та погоджується з керівниками міських і районних гарнізонів Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту МНС України, з державною лісовою охороною та підприємствами, установами і організаціями, що увійшли до цього плану.
За рівнем небезпеки бази зберігання боєприпасів відповідно до наказу Міністра оборони України № 035 від 04.12.95 "Про введення в дію інструкції про категорію військових об'єктів, які підлягають охороні, та єдині вимоги що до їх технічного обладнання" відносять до військових об'єктів першої та другої категорій, які є об'єктами підвищеної небезпеки, тому рекомендується передбачити в мобілізаційно-оперативних планах ліквідації можливих лісових пожеж у межах території забороненого району необхідність залучення до гасіння оперативно-рятувальних підрозділів МНС з моменту виявлення пожежі незалежно від його площі. Командири військових частин повинні забезпечити безперешкодний допуск сил і засобів МНС України, що прибувають для участі у гасінні пожежі.
На територіальні органи державного пожежного нагляду МНС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Київ та Севастополь згідно з НАПБ Б.05.025-2009 покладаються наглядові функції за виконанням вимог пожежної безпеки на об'єктах Міністерства оборони України та Збройних Сил України відповідно до визначеного переліку військових частин, який затверджується начальниками гарнізонів та погоджується з територіальними управліннями (відділами) пожежної безпеки або службами пожежної безпеки Збройних Сил України і територіальними органами державного пожежного нагляду МНС України. Рекомендується до цього переліку щороку включати бази зберігання боєприпасів.
Завдання зниження впливу вражаючих факторів лісових пожеж на бази може задовільно вирішуватися за умови виконання в повному обсязі комплексу протипожежних заходів, викладених у НАПБ А.01.002-2004 та Рекомендаціях щодо гасіння лісових та торф'яних пожеж. Ці заходи повинні бути виконані з урахуванням внесення в них обґрунтованих та конкретизованих доповнень, що викладено в цих Методичних рекомендаціях, та отримано на підставі результатів проведених аналітичних та експериментальних досліджень, а також на підставі аналізу сучасної світової практики гасіння лісових пожеж і захисту від них особливо небезпечних об'єктів. Для успішного вирішення проблеми важливо забезпечити реалізацію комплексу організаційно-профілактичних заходів і наявність технічних засобів при підготовці до пожежонебезпечного періоду та на весь період загрози лісових пожеж на території навколо баз зберігання боєприпасів.
5.2 Заходи щодо запобігання виникненню, розвитку та поширенню лісових пожеж
Запобігання лісовим пожежам у лісових масивах навколо баз зберігання боєприпасів забезпечується виконанням пожежно-профілактичної роботи, яка має свою специфіку з урахуванням вимог особливого режиму використання земель (наявності заборонених зон та заборонених районів поблизу вказаних об'єктів).
За часом та оперативністю проведення профілактичні заходи підрозділяються на:
планові, що виконуються згідно з розробленим і затвердженим проектом незалежно від рівня пожежної небезпеки (далі - ПН) в лісі;
регламентовані рівнем ПН у лісі (чергування пожежних команд, регулювання відвідування лісів населенням, патрулювання).
Обмеження поширення пожеж у лісах навколо баз зберігання боєприпасів забезпечується насамперед реалізацією планових заходів, що здійснюються незалежно від рівня поточної пожежної небезпеки (ПН) у лісі, а саме: регулюванням параметрів деревостану (його складу, повноти тощо), проведенням санітарних рубок та очищенням місць рубок від порубкових залишків, створенням системи протипожежних бар'єрів, будівництвом лісогосподарських, протипожежних доріг та пожежних водоймищ.
Регламентацію вимог під час проведення вказаних заходів викладено в НАПБ А.01.002-2004. Враховуючи те, що бази зберігання боєприпасів є військовими об'єктами підвищеної небезпеки першої та другої категорій, задача запобігання потраплянню під вплив лісової пожежі подібних об'єктів розглядається як попередження надзвичайної ситуації.
Затверджений проект облаштування лісових масивів навколо баз зберігання боєприпасів, у тому числі зон особливого використання земель, повинен містити вимоги протипожежного влаштування вказаних територій. Особливої уваги потребує створення протипожежних бар'єрів, (розривів, заслонів, мінералізованих смуг тощо) та забезпечення за ними належного догляду (періодично, через 3 роки здійснювати вирубку природного поновлення хвойних і листяних дерев, чагарників на всій території розриву та очищення його від горючих матеріалів), а також будівництво доріг протипожежного призначення та протипожежних водоймищ.
Створення протипожежних бар'єрів
Протипожежними бар'єрами в лісі можуть служити мінералізовані смуги, протипожежні розриви, протипожежні заслони, пожежостійкі узлісся, протипожежні канави, русла річок, озера, автомобільні дороги, штучні меліоративні канали. Ширина мінералізованої смуги має бути не менш 2,8 м (як правило удвічі більше можливої висоти полум'я низової пожежі). Мінералізовану смугу призначено для зупинки низової пожежі, а також використовується як опорна лінія для пуску відпалу, тобто зустрічного вогню. Протипожежні заслони поділяють землі лісогосподарського призначення лісорослинних зон на ізольовані блоки площею від 400 га до 600 га і служать опорними смугами для зупинки верхових пожеж. Усі дороги загального користування включають до протипожежних заслонів. Блоки поділяють на квартали шляхом прорубування технологічних коридорів і влаштування проїзду для транспорту, з обох боків якого створюють мінералізовані смуги. Квартали, що межують з базами зберігання боєприпасів, рекомендується створювати площею не більше 25 га.
Розриви використовуються як місце безпечного розміщення протипожежної техніки і пожежних команд. В Україні основні вимоги до якості протипожежних бар'єрів у лісовому фонді викладено у НАПБ А.01.002-2004 та [31]. Враховуючи специфіку розташування і догляду за лісовим фондом в заборонених зонах поблизу баз зберігання боєприпасів, а також результати експериментальних досліджень поширення лісових пожеж, які наведено в розділі 2 цих Методичних рекомендацій, а саме: максимальну відстань перенесення іскор із зони горіння на територію об'єкта, рекомендується встановити в забороненій зоні ширину протипожежного заслону 300 метрів.
Будівництво доріг і водоймищ протипожежного призначення
Дороги протипожежного призначення влаштовують як додаток до мережі лісових доріг, щоб забезпечити проїзд автотранспорту до пожежонебезпечних ділянок і до водоймищ. Місця розміщення доріг і водоймищ (свердловин) протипожежного призначення визначаються у комплексній проектній документації, а їх будівництво виконується за окремими робочими проектами. Дороги мають бути побудовано так, щоб вони одночасно могли служити перешкодами поширенню можливих низових пожеж та опорними лініями при локалізації та ліквідації пожеж, які можуть виникати. При цьому вони обов'язково повинні мати вихід до транспортних шляхів загального користування.
У першу чергу будуються дороги на протипожежних розривах протипожежних заслонів (при відсутності на них існуючих доріг), а також під'їзні дороги до водоймищ (свердловин), що проектуються, з водозабірними майданчиками. Дороги повинні мати тверде покриття (гравій тощо).
Нормативи мережі доріг (км/тис.га) земель лісорослинних зон залежно від класу природної пожежної небезпеки лісових ділянок наведено в [31].
Пожежні водоймища (з корисним об'ємом води не менше ніж 2000 куб.м кожна) будують на межах блоків на території протипожежних розривів. Об'єкти водозабору (водойми, свердловини) повинні бути рівномірно розміщені по території з розрахунку 1 водойма на 400 га земель лісогосподарського призначення.
У разі розміщення баз зберігання боєприпасів у важкодоступних гірських лісових районах, де для гасіння лісових пожеж передбачається використання вертольотів, для заправлення їх водоналивних обладнань передбачають будівництво водоймищ (за відсутності природних джерел) завглибшки не менше 3 м і площею дзеркала води не менше 1 гектара. Відстань між такими водоймищами повинна становити від 6 до 10 кілометрів.
5.3. Виявлення та гасіння лісових пожеж
Для своєчасного виявлення лісових пожеж у межах лісового фонду, що знаходиться на території земель Міністерства оборони України, необхідно провести комплекс організаційних і практичних заходів, а саме: облаштувати лісові масиви достатньою кількістю спостережних веж, щогл та інших споруд, придатних для ведення спостереження; організувати патрулювання лісових масивів; забезпечити постійний зв'язок і взаємодію наземних та авіаційних служб. Робота зазначених сил і засобів повинна забезпечити своєчасне виявлення лісових пожеж, негайне інформування відповідних служб та ліквідацію пожеж на їх початковій стадії.
Працівники державної пожежної охорони, які здійснюють маршрутне патрулювання в лісі, пожежні спостерігачі у разі виявлення лісової пожежі повинні терміново повідомити про пожежу начальника служби пожежної безпеки бази зберігання боєприпасів, лісництва, лісгоспу та вжити заходів для її гасіння. Начальник служби пожежної безпеки бази зберігання боєприпасів діє згідно із затвердженим мобілізаційно-оперативним планом ліквідації лісових пожеж.
Виявлення пожежі - це визначення характеристик пожежі з точністю, достатньою для організації її гасіння. Тому зареєстровані точки горіння в лісі не можна вважати виявленням лісових пожеж.
Можливість ліквідації пожежі на малій площі, особливо в умовах високої пожежної небезпеки, визначається оперативністю виявлення і проведення "первинної атаки". З досвіду роботи служб авіаційної лісової охорони відомо, що при площі вогнища менше 5 га ліквідація низової пожежі здійснюється з високою надійністю. Такі пожежі ліквідовуються десантом з 4 - 6 осіб. Площа понад 25 га для одного і навіть двох десантів вважається критичною, і пожежа часто виходить з-під контролю.
Здійснення моніторингу лісових пожеж необхідне для своєчасного розроблення і проведення заходів щодо попередження лісових пожеж і зниження збитку від них.
Відомі наступні способи моніторингу:
супутниковий моніторинг, або космомоніторинг - спостереження за розвитком лісових пожеж по супутникових знімках, здійснюється виявлення крупних пожеж за допомогою вивчення цих супутникових знімків;
авіаційний моніторинг - виявлення пожеж за допомогою авіації, гасіння за допомогою авіації та наземних засобів;
наземний моніторинг - виявлення та гасіння пожеж наземними засобами.
Сучасній космічний моніторинг характеризується мінімальною площею виявлення пожежі, яка складає від 20 га до 30 га, при цьому із затримкою за часом, який складає від 4 до 12 годин. На практиці ж для ефективної боротьби з лісовими пожежами площа виявлення має складати менше 1 га, а площа пожежі на момент гасіння - не більше 5 га [32].
Інформація, яку отримано за результатами супутникової зйомки, важлива для моніторингу крупних пожеж та оцінки їх наслідків.
Основними проблемами застосування супутникових систем є підвищення точності виявлення вогнища пожежі; скорочення помилкових сповіщень; виявлення різних типів спалахів, а також розробка загальної математичної моделі лісових пожеж, яка дозволить удосконалити методику прогнозування лісової пожежної небезпеки.
Авіаційна охорона лісів ефективна при виявленні лісових пожеж у разі дотримання регламенту польотів.
Одним з шляхів підвищення ефективності авіаційної охорони є застосування інструментальних засобів розвідки лісових пожеж. Оснащення літальних апаратів інструментальними засобами розвідки та діагностики пожеж (тепловими датчиками оптичного, інфрачервоного та мікрохвильового діапазонів) є основним напрямом вдосконалення охорони лісів [33]. Для інструментального всепогодного виявлення і документування вогнищ лісових пожеж використовується авіаційний скануючий теплолокатор мікрохвильового діапазону. Він здатний отримувати інформацію про розташування кромки, що горить, і протяжності активної зони горіння як при верхових, так і при низових і підземних пожежах. Численні дослідження вогнищ лісових пожеж показали, що найбільшою інформативністю для вирішення завдань авіаційної охорони лісів володіє міліметровий діапазон радіохвиль. Як інший прилад можна навести застосування інфрачервоних датчиків, що використовуються і при наземному моніторингу. У рамках проекту НАСА для виявлення пожеж зроблено спробу встановити на безпілотному літаку 4-канальний прилад лінійного сканування. Обслуговування літального апарату, забезпечення управління літаком через супутниковий зв'язок, прийом і розсилка даних моніторингу, тривалі обльоти контрольованої території - все це значно здорожує моніторинг. При цьому є залежність чутливості скануючого приладу від широти поля зору: чим більше поле зору приладу, тим менше його чутливість. Ці експерименти проводилися в Каліфорнії, де пожежі продовжують спалахувати щосезонно [34].
Авіаційний моніторинг вимагає великих фінансових витрат (виліт літального апарату, витрати на пальне). Окрім цього, знаходження літального апарату в повітрі обмежене за часом. На авіаційний моніторинг впливають також погодні умови (туман, шквальний вітер, дощ).
Наземний моніторинг пожеж поділяється на візуальне спостереження та апаратно-інструментальне зондування територій.
У цей час виявлення лісових пожеж часто покладено на спостерігачів, що знаходяться на спостережних пожежних вежах і візуально оглядають підконтрольну територію або стежать за нею по монітору через відеокамери. Таким чином, має місце людський фактор під час контролювання лісових масивів.
Як прилади виявлення застосовуються різні датчики, сповіщувачі полум'я, тепловізори, відеокамери. Для виявлення лісових пожеж не всі з них придатні. Найбільш поширений вид моніторингу лісових пожеж - це відеоспостереження як автоматизоване, так і те, що здійснюється оператором. На сьогодні велику перевагу мають системи, здатні здійснювати моніторинг на віддалі, швидко виявляти та передавати інформацію про пожежу, а також прогнозувати розвиток пожежонебезпечної обстановки. Для цього використовують різні оптичні автоматизовані системи відеоспостереження, укомплектовані поворотними відеокамерами, що працюють як у видимому, так і в інфрачервоному діапазоні. Відеокамери можуть керуватися дистанційно з центрального пульта керування за допомогою програмного забезпечення. Зв'язок здійснюється в різних системах через Інтернет, GSM та інші канали.
Існують також системи, засновані на принципі "лідар" (Light Detection And Arranging). Ця система використовує лазерне зондування атмосфери для спектрального аналізу розсіяння випромінювання на частинках органічного походження, які присутні в потоках гарячого повітря, супроводжуючих горіння, і димах. Така система працездатна і в нічний час, але при тумані, дощі, сильному повітрі ефективність подібних систем сильно знижується. Ці системи добре працюють тільки при високій прозорості атмосфери в оптичному діапазоні (система виявлення пожеж Forest Fire Finder португальської фірми NGNS). Моніторинг за допомогою як відеосистем, так і лідар-приладів заснований на виявленні опосередкованих (вторинних) ознак, що супроводжують процес горіння: оптична видимість процесу горіння (полум'я); дим, який супроводжує горіння; висхідні потоки нагрітого повітря, що несуть частинки згорілого органічного матеріалу. Усі ці ознаки є вторинними і можуть застосовуватися для виявлення пожеж, але, наприклад, вітер у районі спалаху істотно утрудняє виявлення диму або висхідних потоків повітря. Також неможливе визначення спалаху за цими ознаками в нічний час і під час туману. Має місце великий відсоток помилкових спрацьовувань. Можливе застосування для виявлення пожежі тепловізорів, що працюють у довгохвильовому тепловому діапазоні. Вдень час тепловізори малопридатні для виявлення спалахів із-за малої контрастності вогнища спалаху і фону. Зображення виглядає яскравими крапками і плямами теплового випромінювання і від пожежі, і від нагрітих каменів і скель, і від сонячних відблисків, що відбиваються від гладких поверхонь. Для вирішення питання виявлення лісових пожеж необхідно сумістити дистанційний і автоматичний моніторинг у будь-яку погоду із здатністю апарату на ранній стадії виявляти пожежу невеликої площі, надійністю детектування, а також достатньо невисокою вартістю як самих апаратів, так їх обслуговування.
Компанією MV Group (Латвія) розроблено всепогодну автоматичну дистанційну систему виявлення пожеж Forest Fire Search System "Golden eye" (FFSS), в якій інфрачервоний локатор суміщено з системою відеоспостереження, метео- і радіаційними датчиками, а також радіоканалом для передачі даних про пожежу та її місцезнаходження та іншу інформацію відповідним службам. Система працює за принципом виявлення власного випромінювання від джерела, в нашому випадку від вогнища пожежі, а не за вторинними ознаками (диму, полум'я, які можуть і не бути в зоні видимості FFSS станції) [35]. Система визначає спалах шляхом виявлення інфрачервоного випромінювання, яке супроводжує процес горіння і найповніше характеризує цей процес і гарантує, що виявлення такого випромінювання точно свідчить про загоряння. Згідно із законом Віна кожній температурі горіння відповідає певний максимум на шкалі хвиль ІЧ випромінювання. У діапазоні температур горіння органічних матеріалів у межах від 700° C до 900° C довжина хвиль ІЧ-випромінювання становить 3,2 - 4,1 м, що відповідає середньохвильовому діапазону ІЧ-випромінювання. Даний діапазон і застосовується в цієї системі.
Роль прийняття рішення і забезпечення вірогідності інформації покладена на апаратно-програмний комплекс (hard and soft ware), що проводить усі операції з визначення спалаху автоматично. На центральний пульт передається вже остаточно оброблена інформація про осередок займання, підтверджена від декількох станцій, аварійний сигнал про пожежу (звуковий і візуальний), його місцезнаходження. Переваги FFSS системи "Golden eye":
сканування здійснюється з вежі заввишки 40 м в автоматичному режимі без оператора (економія людських ресурсів і матеріальних витрат);
на ЦПК достатньо одного оператора, який пройшов навчання;
FFSS станція надійно працює цілодобово за любої погоди (у дощ, туман, при сильній задимленості, вночі);
надійний захист від завад (мінімум помилкових спрацьовувань) забезпечується детектуванням у середньохвильовому інфрачервоному діапазоні від 2,8 мкм до 5,2 мкм;
дальність виявлення - до 15 км;
площа сканування - до 700 кв.км;
за допомогою комп'ютерних програм створюється оцифрована карта місцевості з вказівкою осередку займання;
при виявленні FFSS станцією осередку займання на центральний пульт автоматично подається візуальний і звуковий сигнал;
одночасно на карті місцевості зазначаються географічні координати місця загоряння;
для детектування достатньо невеликого розміру осередку займання - від 3 кв.м до 6 кв.м, що дозволяє виявити пожежу на ранній стадії та своєчасно її загасити.
Таким чином, для баз зберігання боєприпасів найперспективнішим є розвиток мережі інфрачервоних датчиків. З фінансової точки зору це значно дешевше, ніж використання авіації та супутників, враховуючи, що спеціалізованого супутника в Україні на цей час немає.
Порядок організації гасіння лісових пожеж на території лісового фонду викладено у НАПБ А.01.002-2004 та Рекомендаціях щодо гасіння лісових та торф'яних пожеж. Визначивши площу та швидкість поширення лісової пожежі (додаток 3), обчислюють необхідну кількість особового складу та техніки, швидкість і час локалізації пожежі, а також визначають тактичні прийоми та способи її гасіння. Швидкість гасіння обчислюють діленням обсягу робіт на час їх виконання. Кількість необхідних сил і засобів боротьби визначають, виходячи з обсягу робіт і середньої продуктивності, яка змінюється залежно від інтенсивності пожежі, ступеня пожежної небезпеки за умовами погоди, швидкості вітру, лісорослинних умов і рельєфу. Продуктивність праці під час використання різного протипожежного устаткування та інвентарю в разі безпосереднього гасіння кромки пожежі залежить від виду пожежі та її інтенсивності. Продуктивність засобів локалізації під час створення загороджувальних або опорних мінералізованих смуг перед кромкою пожежі визначається ступенем захаращеності ділянки, механічним складом ґрунту і його потужністю, особливістю рельєфу, повнотою деревостану та середнім його діаметром. Необхідні дані згідно вимог Рекомендацій щодо гасіння лісових та торф'яних пожеж наведено у додатку 4.
У роботі [36] опрацьовано недоліки Рекомендації щодо гасіння лісових та торф'яних пожеж, а саме:
конкретизовано поняття "достатності" кількості сил і засобів;
розроблено рекомендації з локалізації вогнища складної форми;
розглянуто випадок введення підкріплень, які можуть прибути до місця пожежі вже після початку локалізації, тобто варіант "неодноразового оточення";
вказано оптимальне розміщення сил і засобів пожежогасіння.
Оптимізована оцінка необхідної кількості сил і засобів пожежогасіння для оперативної локалізації пожежі проводиться за допомогою номограми, представленої в додатку 5. Знаючи швидкість збільшення периметра пожежі з урахуванням вибраного часу гасіння, можна визначити сумарну швидкість гасіння. Потім з урахуванням одержаного значення швидкості гасіння визначається необхідна кількість сил і засобів пожежогасіння для оперативної локалізації за допомогою витратних характеристик, що наведено в таблицях 4.1 - 4.3 додатка 4.
5.4. Прогнозування параметрів лісової пожежі
У практиці захисту лісів від пожеж мають місце ситуації, коли необхідно здійснити прогнозування параметрів лісової пожежі. При одночасній ліквідації кількох пожеж сил та засобів може бути недостатньо, тому потрібно виявити найбільш небезпечні у відношенні збитку напрями розвитку пожеж, особливо з урахуванням вірогідності загрози небезпечним об'єктам.
Один з варіантів прогнозування параметрів лісової пожежі викладено в Рекомендаціях щодо гасіння лісових та торф'яних пожеж. За допомогою таблиць, наведених у додатку 6, визначають орієнтовні показники розвитку та швидкості поширення лісових пожеж залежно від різних типів лісу та класів пожежної небезпеки за умовами погоди (таблиця 6.1), за допомогою коефіцієнтів відносного впливу головних факторів (швидкості вітру, вологості повітря, крутості схилу) на швидкість поширення горіння під час низових пожеж (таблиця 6.2) розраховують зміну швидкості кромки низової пожежі залежно від цих факторів. Для цього знайдену величину швидкості пожежі ділять на коефіцієнти, що відповідають величинам факторів у даний момент, і множать на коефіцієнти, що відповідають передбачуваним величинам факторів. За таблицею 3.1 додатка 3 визначають площі та периметри лісових пожеж різної тривалості їх дії та різних середньодобових швидкостей поширення фронту вогню. За таблицею 3.2 додатка 3 визначають периметр лісової пожежі залежно від погодних умов та часу, який минув з моменту виявлення пожежі до початку її гасіння.
Більш ефективно прогнозувати параметри та наслідки лісових пожеж за допомогою великомасштабних карт з пірологічною характеристикою ділянок рослинності [37]. Найбільше значення метод набуває при прогнозуванні параметрів низових пожеж, оскільки вони складають 80% усіх пожеж рослинності у лісовому фонді та переходять у верхові.
Прогнозування виконується в декілька етапів. Спочатку проводиться оцінка стану готовності до горіння рослинного покрову навколо вогнища пожежі. Для цього використовується показник пожежної небезпеки за умовами погоди. Далі за даними метеопрогнозу прогнозується швидкість поширення та інтенсивність горіння, а також для кожної ділянки оцінюються можливі наслідки. Методику прогнозування параметрів пожежі наведено у додатку 7. Враховуючи актуальність проблеми попередження НС, пов'язаних з пожежами у лісових масивах поблизу баз зберігання боєприпасів, а також необхідність практичного використання прогнозів параметрів лісових пожеж під час організації гасіння таких лісових пожеж, рекомендується забезпечити оперативно-рятувальні підрозділи МНС великомасштабними (масштаб 1:50000) картами рослинних горючих матеріалів з позначанням на них доріг протипожежного призначення та протипожежних водоймищ.
На завершальному етапі залежно від площі та швидкості поширення лісової пожежі, обчисленими за одним із запропонованих варіантів, визначається необхідна кількість особового складу та техніки.

Додаток 1 
до Методичних рекомендацій 
щодо зниження небезпеки впливу 
лісових пожеж на арсенали, 
бази і склади боєприпасів, 
що розташовані в лісових масивах

Шкала оцінки лісових ділянок за ступенями небезпеки виникнення у них пожеж
Клас природної пожежної небезпеки | Об'єкт загоряння (характерні типи лісу і зрубів, інші категорії насаджень і безлісих просторів) | Найбільш імовірні види пожеж, умови і тривалість періоду їх можливого виникнення і поширення

1 висока

Хвойні молодняки. 
Суцільні зруби, типи зрубів на суходолах, у борах. Розладнані, ті, що відмирають, і дуже пошкоджені деревостани (сухостійні ділянки вітровалу й вітролому, недоруби), ділянки вибіркових та поступових рубок

Протягом усього пожежонебезпечного періоду можливі низові лісові пожежі, а на ділянках з наявністю деревостану - верхові. На зрубах на суходолі особливо значна пожежна небезпека навесні, а в деяких районах - і восени

2 вище середньої

Захаращені згарища. 
Сосняки в суборах з наявністю соснового підросту або підліску з ялівця вище середньої густоти

Низові пожежі можливі протягом усього пожежонебезпечного періоду, верхові - в періоди пожежних максимумів

3 середня | Сосняки в сугрудках, ялинники в раменях | Низові й верхові пожежі можливі в період літнього пожежного максимуму
4 нижче середньої | Суцільні зруби в сугрудках листяних порід | Виникнення пожеж (передусім низових) можливе в зрубах у періоди весняного й осіннього пожежних максимумів або в період літнього максимуму
5 низька | Широколистяні ліси в грудах | Виникнення пожежі можливо тільки за дуже несприятливих умов (тривала посуха)

__________ 
Примітка.

Пожежна небезпека встановлюється на клас вище: 
для хвойних насаджень, будова яких або інші особливості сприяють переходу низової пожежі у верхову (густота, високий підріст хвойних, значна захаращеність тощо); 
для невеликих ділянок лісу на суходолах, оточених насадженнями з підвищеною горючістю; 
для лісових насаджень, що прилягають до доріг загального користування, залізниць або розташованих поблизу виробництв, що створюють додаткову загрозу виникнення лісових пожеж.

Додаток 2 
до Методичних рекомендацій 
щодо зниження небезпеки впливу 
лісових пожеж на арсенали, 
бази і склади боєприпасів, 
що розташовані в лісових масивах

Обчислення комплексного показника пожежної небезпеки за умовами погоди
Загроза виникнення пожеж у лісі з урахуванням погодних умов оцінюється комплексним показником пожежної небезпеки за умовами погоди шляхом щоденного підсумовування (наростаючим підсумком) добутку температури повітря на різницю між температурою повітря і точкою роси за формулою:
| (3)

| де | | - комплексний показник за день n;
| | | - комплексний показник за попередній день;
| | К | - коефіцієнт, що враховує випадання опадів за минулу добу;
| | t_n | - температура о 12 годині дня n;
| | r | - точка роси, °С.
Для обчислення комплексного показника необхідно знати точку роси. Відомо, що відносна вологість повітря j визначається за формулою:
| (4)

| де | e | - парціальний тиск водяної пари повітря при даній температурі;
| | Е | - парціальний тиск насиченої водяної пари при цій же температурі.
Парціальні тиски обчислюються за формулами [38]
| (5)

| (6)

| де | E_0 | - парціальний тиск водяної пари при 0° C;
| | R_v | - газова константа для випаровування води (R_v = 461,5 Дж·К/кг);
| | l_v | - теплота випаровування (l_v = 2,5 · 106 Дж/кг);
| | T_0 | = 273,15 K;
| | T | - температура повітря (К);
| | Т_p | - точка роси (К).
Врахувавши, r = Т_p - T_0 (° C), одержуємо точку роси в ° C
| (7)
Залежність коефіцієнту К, що враховує випадання опадів за минулу добу, від кількості опадів наведено у таблиці 3.1.
Таблиця 3.1
Показник | Значення
Опади, мм | 0 | 0,1 - 0,9 | 1 - 2,9 | 3 - 5,9 | 6 - 15,9 | 16 та більш
К | 1 | 0,9 | 0,6 | 0,4 | 0,2 | 0
Тобто для повної ліквідації пожежної небезпеки кількість опадів, що випали протягом доби, повинна бути не менша 16 мм. При меншій кількості опадів пожежна небезпека знижується, але не усувається повністю.
Залежно від значення показника існують наступні класи пожежної небезпеки в лісах:
I клас (КПО до 300) - пожежна небезпека відсутня;
II клас (КПО від 301 до 1000) - мала пожежна небезпека;
III клас (КПО від 1001 до 4000) - середня пожежна небезпека;
IV клас (КПО від 4001 до 10000) - висока пожежна небезпека;
V клас (КПО більше за 10000) - надзвичайна небезпека.

Додаток 3 
до Методичних рекомендацій 
щодо зниження небезпеки впливу 
лісових пожеж на арсенали, 
бази і склади боєприпасів, 
що розташовані в лісових масивах

Визначення параметрів (площі та периметру) лісової пожежі
Таблиця 3.1 - Площі (га) та периметри (км) лісових пожеж за різної тривалості їх дії та різних середньодобових швидкостях поширення вогню по фронту
Швидкість поширення вогню по фронту, м/год. | Показники | Час з моменту виникнення пожежі, год
| | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10
1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12

3,0

площа 
периметр

2,5
0,8

10,0
1,2

22,0
2,3

40,0
3,2

62,0
3,9

90,0
4,7

120,0
5,5

160,0
6,3

200,0
7,1

250,0
7,9

2,5

площа 
периметр

1,8
0,7

7,0
1,3

16,0
2,0

28,0
2,6

42,0
3,2

63,0
4,0

86,0
4,6

112,0
5,3

142,0
6,0

175,0
6,6

2,0

площа 
периметр

1,2
0,5

4,7
1,1

11,0
1,6

10,0
2,2

30,0
2,7

43,0
3,3

58,0
3,8

76,0
4,4

95,0
4,9

118,0
5,4

1,5

площа 
периметр

0,7
0,4

2,9
0,8

6,6
1,3

12,0
1,7

18,0
2,1

26,0
2,5

36,0
3,0

47,0
3,4

60,0
3,4

73,0
4,3

1,0

площа 
периметр

0,4
0,3

1,5
0,6

3,4
0,9

6,0
1,2

10,0
1,6

14,0
1,9

19,0
2,0

24,0
2,4

31,0
2,8

38,0
3,1

0,5

площа 
периметр

0,1
0,2

0,6
0,4

1,8
0,7

2,4
0,8

3,7
1,0

5,3
1,2

7,3
1,4

9,5
1,5

12,0
1,7

14,8
1,9

0,25

площа 
периметр

0,0
0,1

0,3
0,2

0,6
0,4

1,1
0,5

1,7
0,7

2,4
0,8

3,3
0,9

4,3
1,0

5,4
1,2

6,7
1,3

Таблиця 3.2 - Периметр лісової пожежі залежно від погодних умов та часу, який минув з моменту виявлення пожежі до початку її гасіння, км
Клас пожежної небезпеки | Швидкість вітру, м/с | Середня швидкість поширення фронту пожежі, м/хв. | Час, який минув з моменту виявлення пожежі до початку гасіння, год | Площа пожежі під час виявлення, га
| | | | 0,1 | 0,5 | 1,0 | 2,0 | 3,0 | 4,0 | 5,0 | 6,0 | 7,0 | 8,0 | 9,0 | 10,0
II | 0 - 5 (слабкий) | 0,25 | 0 | 0,15 | 0,35 | 0,5 | 0,7 | 0,85 | 1,00 | 1,10 | 1,20 | 1,30 | 1,40 | 1,50 | 1,60
| | | 1 | 0,24 | 0,44 | 0,59 | 0,79 | 0,94 | 1,09 | 1,19 | 1,29 | 1,39 | 1,49 | 1,59 | 1,69
| | | 2 | 0,33 | 0,53 | 0,68 | 0,88 | 1,03 | 1,18 | 1,28 | 1,38 | 1,48 | 1,58 | 1,68 | 1,78
| | | 3 | 0,44 | 0,62 | 0,77 | 0,97 | 1,12 | 1,27 | 1,37 | 1,47 | 1,57 | 1,67 | 1,77 | 1,87
| | | 4 | 0,51 | 0,71 | 0,86 | 1,06 | 1,21 | 1,37 | 1,46 | 1,56 | 1,66 | 1,76 | 1,86 | 1,96
| | | 5 | 0,60 | 0,80 | 0,95 | 1,15 | 1,30 | 1,45 | 1,55 | 1,65 | 1,75 | 1,85 | 1,95 | 2,05
| 6 - 12 (помірний) | 0,75 | 1 | 0,33 | 0,53 | 0,68 | 0,88 | 1,03 | 1,18 | 1,28 | 1,38 | 1,48 | 1,58 | 1,68 | 1,78
| | | 2 | 0,51 | 0,71 | 0,86 | 1,06 | 1,21 | 1,36 | 1,46 | 1,56 | 1,66 | 1,76 | 1,86 | 1,96
| | | 3 | 0,69 | 0,89 | 1,04 | 1,24 | 1,39 | 1,54 | 1,64 | 1,74 | 1,84 | 1,94 | 2,04 | 2,14
| | | 4 | 0,87 | 1,07 | 1,22 | 1,42 | 1,57 | 1,72 | 1,82 | 1,92 | 2,02 | 2,12 | 2,22 | 2,32
| | | 5 | 1,05 | 1,25 | 1,40 | 1,60 | 1,75 | 1,90 | 2,00 | 2,10 | 2,20 | 2,30 | 2,40 | 2,50
| більше 12 (сильний) | 1,5 | 1 | 0,46 | 0,66 | 0,81 | 1,01 | 1,16 | 1,31 | 1,41 | 1,51 | 1,61 | 1,71 | 1,81 | 1,91
| | | 2 | 0,77 | 0,97 | 1,12 | 1,32 | 1,47 | 1,62 | 1,72 | 1,82 | 1,92 | 2,02 | 2,12 | 2,22
| | | 3 | 1,08 | 1,28 | 1,43 | 1,63 | 1,78 | 1,93 | 2,03 | 2,13 | 2,23 | 2,33 | 2,43 | 2,53
| | | 4 | 1,39 | 1,59 | 1,74 | 1,94 | 2,09 | 2,24 | 2,34 | 2,44 | 2,54 | 2,64 | 2,74 | 2,84
| | | 5 | 1,70 | 1,90 | 2,05 | 2,25 | 2,40 | 2,55 | 2,65 | 1,75 | 2,85 | 2,95 | 3,05 | 3,15
| 0 - 5 (слабкий) | 0,5 | 1 | 0,29 | 0,49 | 0,64 | 0,84 | 0,99 | 1,14 | 1,24 | 1,34 | 1,44 | 1,54 | 1,64 | 1,74
| | | 2 | 0,43 | 0,63 | 0,78 | 0,98 | 1,13 | 1,28 | 1,38 | 1,48 | 1,58 | 1,68 | 1,78 | 1,88
| | | 3 | 0,57 | 0,77 | 0,92 | 1,12 | 1,27 | 1,42 | 1,52 | 1,62 | 1,72 | 1,82 | 1,92 | 2,02
| | | 4 | 0,71 | 0,91 | 1,06 | 1,26 | 1,41 | 1,56 | 1,66 | 1,76 | 1,86 | 1,96 | 2,06 | 2,16
| | | 5 | 0,86 | 1,05 | 1,20 | 1,40 | 1,55 | 1,70 | 1,80 | 1,90 | 2,00 | 2,10 | 2,20 | 2,30
| 6 - 12 (помірний) | 1,5 | 1 | 0,46 | 0,66 | 0,81 | 1,01 | 1,16 | 1,31 | 1,41 | 1,51 | 1,61 | 1,71 | 1,81 | 1,91
| | | 2 | 0,77 | 0,97 | 1,12 | 1,32 | 1,47 | 1,62 | 1,72 | 1,82 | 1,92 | 2,02 | 2,12 | 2,22
| | | 3 | 1,08 | 1,28 | 1,43 | 1,63 | 1,78 | 1,93 | 2,03 | 2,13 | 2,23 | 2,33 | 2,43 | 2,53
| | | 4 | 1,39 | 1,59 | 1,74 | 1,94 | 2,9 | 2,24 | 2,32 | 2,44 | 2,54 | 2,64 | 2,74 | 2,84
| | | 5 | 1,70 | 1,90 | 2,05 | 2,25 | 2,40 | 2,55 | 2,65 | 2,75 | 2,85 | 2,95 | 3,05 | 3,15

III,
IV

більше 12 (сильний)

2,7

1

0,68

0,88

1,03

1,23

1,38

1,53

1,63

1,73

1,83

1,93

2,03

2,13

| | | 2 | 1,21 | 1,41 | 1,56 | 1,76 | 1,91 | 2,06 | 2,16 | 2,26 | 2,36 | 2,46 | 2,56 | 2,66
| | | 3 | 1,74 | 1,94 | 2,09 | 2,29 | 2,44 | 2,59 | 2,69 | 2,79 | 2,89 | 2,99 | 3,09 | 3,19
| | | 4 | 2,27 | 2,47 | 2,62 | 2,82 | 2,97 | 3,12 | 3,22 | 3,32 | 3,42 | 3,52 | 3,62 | 3,72
| | | 5 | 2,80 | 3,00 | 3,15 | 3,35 | 3,50 | 3,65 | 3,75 | 3,85 | 3,95 | 4,05 | 4,15 | 4,25

Додаток 4 
до Методичних рекомендацій 
щодо зниження небезпеки впливу 
лісових пожеж на арсенали, 
бази і склади боєприпасів, 
що розташовані в лісових масивах

Витратні характеристики засобів локалізації та гасіння лісових пожеж
Таблиця 4.1 - Швидкість гасіння кромки пожежі різними засобами пожежогасіння (на одну машину або одного робітника під час ручних робіт), м/год.
Найменування засобів гасіння | Найменування робіт | Інтенсивність пожежі
| | висока | середня | низька
1 | 2 | 3 | 4 | 5

Лісопожежний всюдихід 
ВПЛ-149, 
ВПЛ-149А, 
ВПЛ-6

Гасіння кромки пожежі водою у випадку, коли відстань до вододжерел до 1 км

1200

2000

4000

Лісопожежна автоцистерна 
АЦ-30(66)-146, 
АЦ-30(66-11) 
мод. 184А, 
АЛП-10(88)-221

Те ж

200 - 400

400 - 600

600 - 1000

Мотопомпи: 
МЛП-0,2, 
ПЛВ-2/1,2, 
МЛН-2,5/0,25

Гасіння водою

300

500

750

Лісовий вогнегасник 
РЛО-6М

Гасіння кромки пожежі водою у випадку, коли воду підносять на відстань до 100 м

| а) під час низової стійкої пожежі | 20 - 40 | 40 - 80 | 80 - 150
| б) під час низової побіжної пожежі | 30 - 50 | 50 - 100 | 100 - 200
Лопати | Засипання кромки пожежі ґрунтом з прикопок | 15 - 30 | 20 - 40 | 40 - 70
Підручні засоби | Захльостування полум'я на кромці пожежі: | | |
| а) під час низової стійкої пожежі | 10 - 20 | 20 - 50 | 50 - 120
| б) під час низової біглої пожежі | 15 - 30 | 30 - 60 | 60 - 220

__________ 
Примітка.

Різниця у продуктивності праці за однакової інтенсивності пожежі може бути обумовлена неоднаковими умовами гасіння (захаращеністю ділянки, запасом та видом горючого матеріалу, рельєфом тощо).

Таблиця 4.2 - Швидкість гасіння кромки пожежі одним робітником залежно від лісорослинних умов, м/хв.
Спосіб гасіння | Групи лісу за типами | Висота полум'я, м
| зеленомошна | лишайникова | трав'яна | чагарникова |
1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6
Методом безпосереднього гасіння
Захльостування | 2,0 | 6,5 | 4,0 | 1,0 | до 0,5

Водою з лісових вогнегасників 
РЛО-6М, ОР

3,4

4,5

6,2

2,3

до 1,0

Розчинами хімічних речовин з лісових вогнегасників | 4,1 | 5,2 | 7,5 | 3,1 | -
Засипання ґрунтом | 0,3 | 0,8 | 1,5 | - | до 0,5
Непрямим методом
Створення загороджувальної смуги вибуховими матеріалами (ПШ-13-20, ЕШ-1П) | 4,0 | 5,2 | 6,0 | 2,5 | -
Відпалювання захаращених ділянок | - | 1,2 | 2,5 | - | -
Створення опорної смуги шириною до 0,75 м вручну (лопатами, граблями, мотикою) | 0,8 | 1,2 | 1,5 | 0,5 | -
Таблиця 4.3 - Витратні характеристики під час створення загороджувальних та опорних смуг різними засобами пожежогасіння (м/год на одну машину або одного робітника під час ручних робіт)
Найменування засобів гасіння | Найменування робіт | Уклін місцевості, град
| | до 12 | 13 - 24
1 | 2 | 3 | 4
Бульдозер за потужності двигуна, л.с.: | Створення загороджувальної мінералізованої смуги на ширину захвату робочого органу | |
100 | | 300 - 500 | 150 - 300
160 | | 500 - 1000 | 250 - 500

Фрезерний смугопрокладач 
(ПФ-1 та ін.)

Те ж

2100

1200

Пожежні машини та агрегати: ТЛП-55, 
ТЛП-4, ВПЛ-149, 
АЦЛ-147, АЛП-15 
мод. 177 та ін.

Те ж

800 - 1200

Плуги: ПКЛ-70-4, ПЛ-1 та ін. | Створення загороджувальної мінералізованої смуги на ширину плуга | 800 - 1500 | 300 - 800
Вибухові матеріали: | | |
а) накладні шлангові заряди | Створення загороджувальної мінералізованої смуги | 120 - 150 | 80 - 120
б) шнурові заряди | Те ж | 30 - 50 | 20 - 30
Лопати, мотика | Створення канави (шириною 0,3 - 0,4 м, глибиною 0,1 - 0,3 м) для утримування кромки пожежі або пуску відпалювання | 90 - 150 | 60 - 90
Запалювальний апарат (АЗ) | Проведення відпалювання від опорної смуги | 900 - 1200 | 600 - 900

Додаток 5 
до Методичних рекомендацій 
щодо зниження небезпеки впливу 
лісових пожеж на арсенали, 
бази і склади боєприпасів, 
що розташовані в лісових масивах

Номограма визначення кількості сил та засобів пожежогасіння

__________ 
Примітка.

Приклад для використання номограми. Якщо для пожежі, гасіння якої починається на 100 хвилині з моменту займання, і периметр якого має швидкість поширення, яка дорівнює 15 м/хв, необхідно здійснити гасіння за час, не більше ніж 500 хв (600 хв мінус 100 хв часу поширення пожежі), то необхідно застосувати засоби пожежогасіння, сумарна швидкість гасіння яких буде не менше 18 м/хв. Якщо необхідно локалізувати пожежу швидше, наприклад, за 300 хв, то необхідно додатково залучити підкріплення із швидкістю локалізації 2 м/хв.

Додаток 6 
до Методичних рекомендацій 
щодо зниження небезпеки впливу 
лісових пожеж на арсенали, 
бази і склади боєприпасів, 
що розташовані в лісових масивах

Орієнтовні показники розвитку та швидкості поширення лісової пожежі залежно від типів лісу, класів пожежної небезпеки та впливу головних природних факторів
Таблиця 6.1 - Орієнтовні показники розвитку та швидкості поширення лісових пожеж у насадженнях різних типів лісу залежно від класів пожежної небезпеки за умовами погоди
Класи пожежної небезпеки | Типи лісу | Вид пожежі | Класи пожежної небезпеки за умовами погоди | Швидкість поширення тактичних елементів (в чисельнику - межі, в знаменнику - середня), м/год. | Примітка
| | | | фронт | фланги | тил |
1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8

I

Сосняки верескові

низова

II

10 - 140
75

10 - 25
20

5 - 10
10

Мінімальна швидкість поширення низових пожеж до 1 м/с, максимальна - від 6 м/с і більше. 
Верхова стійка пожежа виникає за швидкості вітру до 4 м/с, якщо швидкість вітру більше 4 м/с, виникають верхові побіжні пожежі

| | | III, IV | 30 - 300 130 | - | - |
| | верхова стійка | III, IV | 150 - 4000 800 | - | - |
| | верхова рухлива | II - IV | 4000 - 180000 6000 | - | - |
| Сосняки лишайникові та лишайниково-мохові | низова | II | 10 - 100 55 | 10 - 25 20 | 5 - 10 10 | Залежність швидкості поширення низових пожеж від швидкості вітру така ж, як у сосняках вересових
| | | III, IV | 25 - 140 80 | 20 - 30 25 | 5 - 10 10 |
| | верхова стійка | III, IV | 150 - 4000 800 | - | - |
| | верхова рухлива | III, IV | 4000 - 18000 6000 | - | - |

II

Сосняки-брусничники

низова

II

20 - 60
40

10

5

Залежність швидкості поширення низових пожеж від швидкості вітру така ж, що й в сосняках вересових. 
Умови поширення верхових стійких та верхових побіжних пожеж така ж, що і для сосняків вересових

| | | III, IV | 20 - 140 80 | 10 - 30 20 | 10 - 20 15 |
| | верхова стійка | III, IV | 150 - 4000 800 | - | - |
| | верхова рухлива | III, IV | 4000 - 18000 6000 | - | - |

III

Сосняки-чорничники (насадження чисті з домішками ялинки і листяних порід)

низова

II

20 - 20
25

10

5

Мінімальна швидкість поширення низової пожежі за швидкості вітру до 2 м/с, максимальна - за швидкості вітру від 6 м/с і більше. 
Верхова стійка пожежа виникає за швидкості вітру до 6 м/с, а за швидкості вітру більше 6 м/с виникає верхова побіжна пожежа

| | | III, IV | 20 - 90 55 | 10 - 25 20 | 10 - 20 15 |
| | верхова стійка | III, IV | 80 - 4000 1000 | - | - |
| | верхова бігла | III, IV | 4000 - 8000 5000 | - | - |
| | підстилкова | III, IV | 0,1 - 5,0 1,0 | | |

IV

Ялинники-чорничники дреновані з домішками сосни

низова

III, IV

20 - 90
55

10 - 25
20

10 - 20
15

Залежність швидкості поширення низових пожеж від швидкості вітру така ж, що й у сосняках-чорничниках. 
Верхова стійка пожежа виникає за швидкості вітру до 8 м/с, а за швидкості вітру більше 8 м/с виникає верхова побіжна пожежа

| | верхова стійка | IV | 50 - 4000 1000 | - | - |
| | верхова рухлива | IV | 4000 - 8000 5000 | - | - |

V

Ялинники-чорничники дреновані, чисті та з домішками листяних порід 
Сосняки по болоту

підстилкова

III, IV

0,1 - 2,0
0,5

0,1 - 2,0
0,5

0,1 - 2,0
0,5

Залежність швидкості поширення низових пожеж від швидкості вітру така ж, що й у сосняках вересових

| | низова | III, IV | 20 - 140 80 | 10 - 30 20 | 10 - 20 15 |
| | торф'яна | III, IV | 1,0 | 1,0 | 1,0 |

__________ 
Примітка.

1. Верхові пожежі виникають у денний час. Вони поширюються у хвойних молодняках, а також у більш старших за віком насадженнях за наявності вертикальної зімкнутості пологу. 
2. На вирубках та інших відкритих ділянках небезпека виникнення пожежі настає раніше та пожежі поширюються швидше (в 2 ... 3 рази), ніж під пологом деревостою. 
3. Небезпека виникнення верхових, сильних низових та ґрунтових пожеж зростає за комплексним показником більше 5000. При цьому різко збільшується небезпека виникнення масових спалахів пожеж.

Таблиця 6.2 - Коефіцієнти відносного впливу головних факторів на швидкість поширення горіння під час низових пожеж
Вплив вітру | Вплив вологості повітря | Вплив крутості схилу
Швидкість вітру | коефіцієнти під час поширення горіння | вологість повітря, % | коефіцієнти | крутість схилу, град. | коефіцієнти під час поширення горіння
| за вітром | проти вітру | упоперек вітру | | | | уверх по схилу | униз по схилу | упоперек схилу
0 | 1,0 | 1,0 | 1,0 | 20 | 3,80 | 0 | 1,0 | 1,0 | 1,0
0,2 | 1,2 | 0,9 | 1,1 | 25 | 3,40 | 10 | 1,2 | 1,0 | 1,0
0,4 | 1,4 | 0,8 | 1,2 | 30 | 2,90 | 15 | 1,5 | 1,0 | 1,1
0,6 | 1,8 | 0,7 | 1,3 | 35 | 2,60 | 20 | 2,0 | 1,0 | 1,2
0,8 | 2,1 | 0,6 | 1,4 | 40 | 2,20 | 25 | 2,9 | 1,0 | 1,5
1,0 | 2,6 | 0,6 | 1,5 | 45 | 1,90 | 30 | 4,9 | 1,0 | 1,8
1,2 | 3,3 | 0,6 | 1,7 | 50 | 1,70 | 35 | 9,5 | 1,0 | 2,1
1,4 | 4,0 | 0,6 | 1,9 | 55 | 1,60 | 40 | 28,0 | 1,0 | -
1,6 | 4,9 | 0,6 | 2,2 | 60 | 1,40 | | | |
1,8 | 5,9 | 0,6 | 2,5 | 65 | 1,35 | | | |
2,0 | 7,0 | 0,7 | 2,8 | 70 | 1,25 | | | |
2,5 | 10,0 | 0,7 | 3,7 | 80 | 1,15 | | | |
3,0 | 13,0 | 0,7 | 4,7 | 90 | 1,00 | | | |

__________ 
Примітка.

За допомогою цієї таблиці можна розрахувати зміну швидкості кромки низової пожежі (наведено в табл. 6.1), якщо відомо, як будуть змінюватися головні визначаючі фактори (швидкість вітру, вологість повітря, крутість схилу). Для цього необхідно величину швидкості пожежі поділити на коефіцієнти, що відповідають величинам факторів у даний момент, і, помножити на коефіцієнти, що відповідають передбачуваним величинам факторів.

Додаток 7 
до Методичних рекомендацій 
щодо зниження небезпеки впливу 
лісових пожеж на арсенали, 
бази і склади боєприпасів, 
що розташовані в лісових масивах

МЕТОДИКА 
прогнозування параметрів та наслідків низових пожеж з використанням великомасштабних карт рослинних горючих матеріалів
Оцінка пожежної небезпеки подається на картах-схемах протипожежних заходів масштабу 1:50000, на яких кожний лісовий квартал зафарбовується відповідним кольором залежно від класу пожежної небезпеки, що наведено у таблиці 7.1.
Таблиця 7.1 - Кольори для позначення пожежної небезпеки
Клас пожежної небезпеки | Колір зафарбовування на картах
I | Червоний
II | Оранжевий
III | Жовтий
IV | Зелений
V | Голубий
Згідно з додатком 2 виконується обчислення комплексного показника пожежної небезпеки за умовами погоди. Залежно від значення цього показника визначають клас пожежної небезпеки у лісі. Далі порівнюють значення обчисленого класу пожежної небезпеки за умовами погоди на даний час з критичними класами, що вказані на карті рослинних горючих матеріалів для даного регіону. У разі коли обчислений клас пожежної небезпеки за умовами погоди менший ніж критичний, то стан рослинних матеріалів оцінюється як нездатний до горіння. Коли він більший - стан готовності рослинних матеріалів оцінюється як здатний до горіння, а при рівності обчисленого класу пожежної небезпеки за умовами погоди та критичного його значення - стан оцінюється як перехідний. Невизначеність перехідного стану встановлюється експертним шляхом із залученням додаткової інформації, що містить аналіз характеру вже пройдених вогнем дільниць.
На карту природної пожежної небезпеки наносять контур пожежі. Для цього контур пожежі необхідний бути з прив'язанням до квартальної межі з вказівкою точного часу його складання. З центру пожежі вказують чотири напрямки вітру, за якими можливо поширення пожежі: фронтальне, тилове, право- і лівофлангове. Від контуру пожежі проводиться необхідна кількість напрямків, які перпендикулярні фронту, та визначається їх характер по відношенню до напряму вітру.
Прогнозування параметрів пожежі здійснюють за обраними часовими етапами, контур пожежі обчислюють на кінець кожного з цих етапів (на дану годину визначеного дня). Спочатку - час "повільного" поширення пожежі: від моменту виявлення (складання контуру пожежі) до розрахункового часу прибуття підрозділів.
На період прогнозування поведінки пожежі необхідно скласти прогнози вітрового режиму (напрямок та швидкість вітру) та динаміки відносної вологості повітря. Цей прогноз складається на підставі даних метеостанції про фактичну динаміку цих факторів за термінами за попередні один-два дні та з урахуванням прогнозу погоди.
Обчислення ймовірної швидкості поширення низової пожежі та її сили (інтенсивності кромки) проводиться у межах кожного часового етапу прогнозування: спочатку у напрямі просування фронту пожежі, потім по флангах і тилу.
Швидкість поширення фронту пожежі V_ф обчислюється за емпіричною формулою
| (8)

| де | | - базова (штильова) швидкість, м/хв;
| | | - коефіцієнти впливу відповідно ухилу поверхні (рельєф), відносної вологості повітря та вітру.
Базова швидкість V_о вибирається з таблиці 7.2 відповідно до типу основного провідника горіння, який вказано у пірологічному описі, до карти рослинних матеріалів та комплексного показника за умов погоди на даний день.
Таблиця 7.2 - Характеристика типів основних провідників горіння
Комплексний показник за умовами погоди, од. | Типи основних провідників горіння^1)
"+"^2) | тип. | "-"^3) | лишайниковий | сухий моховий | вологий моховий | опад з хвої сосни та опад, сформований з опалого листя дерев (дуб, береза, бук, вільха) | опад з хвої ялини та опад, сформований з опалого ущільненого листя дерев | трав'яний з відмерлих трав'янистих рослин^4)
40 | 100 | 300 | 0,2/4,0 | - | - | - | - | -
70 | 200 | 600 | 0,25/5,0 | - | - | 0,048^5) | - | -
100 | 300 | 900 | 0,32/6,5 | - | - | 0,075^5) | - | 0,30/(9,0)
130 | 400 | 1200 | 0,4/7,5 | - | - | 0,093^5) | - | 0,33/(10,0)
160 | 500 | 1500 | 0,46/8,5 | 0,14/3,5 | - | 0,11^5) | - | 0,35/(10,0)
200 | 700 | 2000 | 0,54/9,0 | 0,16/5,3 | - | 0,14^5)/4,0 | - | 0,38/(10,0)
300 | 1000 | 3000 | 0,6/9,5 | 0,19/10,0 | 0,15/2,3 | 0,19^5)/7,5 | 0,20/3,0 | 0,40/(10,0)
600 | 2000 | 6000 | 0,64/10,0 | 0,25/16,0 | 0,22/8,8 | 0,26^5)/10,0 | 0,23/9,0 | 0,40/(10,0)
1000 | 3000 | 9000 | 0,64/10,0 | 0,27/20,0 | 0,27/12,0 | 0,30^5)/11,0 | 0,26/12,0 | 0,40/(11,0)
1300 | 4000 | 12000 | 0,64/10,0 | 0,29/22,0 | 0,30/13,2 | 0,36^5)/11,5 | 0,29/13,5 | 0,40/(11,0)
1600 | 5000 | 15000 | 0,64/10,0 | 0,30/24,0 | 0,33/14,4 | 0,41^5)/12,0 | 0,32/15,0 | 0,40/(11,0)
__________ 
^1) У чисельнику - базова (штильова) швидкість V_о, м/хв, в знаменнику - поверхнева теплота згоряння шару Q_ш, Дж/м^2. 
^2) Умови висихання на ділянці кращі типових настільки, що критичний клас пожежної небезпеки менше класу, типового для даного типу. 
^3) Умови висихання на ділянці настільки ж гірші типових. 
^4) Дані по трав'яному типу представлені під пологом лісу. 
^5) Дані опаду з хвої сосни та опаду, сформованого з опалого листя дерев експериментально визначені НДВ-3 УкрНДІПБ МНС України.
Таблиця 7.3
Кут ухилу δ, град | мінус 40 | мінус 30 | мінус 20 | мінус 10 | 0 | 10 | 15 | 20 | 25 | 30 | 35 | 40
| 0,7 | 0,7 | 0,7 | 0,9 | 1,0 | 1,2 | 1,5 | 2,0 | 2,5 | 4,0 | 6,0 | 12,0
Коефіцієнт К_f відповідає значенню відносної вологості повітря, яка прогнозується за часом. Значення цього коефіцієнту наведено у таблиці 7.4.
Таблиця 7.4
Відносна вологість повітря, % | 20 | 25 | 30 | 35 | 40 | 45 | 50 | 55 | 60 | 70 | 80 | 90
Коефіцієнт К_ф | 1,7 | 1,5 | 1,3 | 1,1 | 1,0 | 0,9 | 0,8 | 0,7 | 0,7 | 0,6 | 0,5 | 0,3
Коефіцієнт К_w встановлюється залежно від швидкості V_w та напряму вітру по відношенню до кромки пожежі (фронт, фланг, тил) згідно з таблицею 7.5.
Таблиця 7.5
Швидкість вітру*, м/с | 0,0 | 0,4 | 0,8 | 1,2 | 1,6 | 2,0 | 2,4 | 2,8 | 3,2 | 3,6 | 4,0 | 5,0
Коефіцієнт К_w | 1,0 | 1,2 | 1,4 | 1,7 | 2,1 | 2,6 | 3,2 | 4,0 | 5,0 | 6,0 | 7,0 | 10,0
К_w^1 | 1,0 | 1,0 | 1,0 | 1,1 | 1,1 | 1,2 | 1,2 | 1,3 | 1,4 | 1,5 | 1,6 | 1,8
К_w^2 | 1,0 | 1,1 | 1,2 | 1,4 | 1,6 | 1,8 | 2,0 | 2,2 | 2,5 | 3,0 | 3,5 | 4,5

__________ 
Примітка.

* швидкість вітру на висоті 2 м; К_w^1 - коефіцієнт впливу вітру для тилу та флангу; К_w^2 - коефіцієнт впливу вітру для флангу при інтенсивному горінні.

Обчислення для кожної тактичної частині пожежі ведеться до кінця етапу прогнозування. Для визначення точки, до якої поширяться кромки пожежі на останній дільниці до призначеного часу, необхідно врахувати тривалість поширення пожежі за формулою
| (9)

| де | L_к | - відстань, яку пройде кромка пожежі на останній дільниці до кінця етапу прогнозування, м;
| | (V_ф)_к | - обчислена швидкість поширення кромки в останньому виділі, м/хв.;
| | τ_к | - час закінчення етапу прогнозування, год. або хв.;
| | τ_к-1 | - час закінчення поширення пожежі по передостанньому виділу, год. або хв.
На шляху поширення пожежі в кожному напрямі можуть зустрічатися перешкоди та бар'єри (дорогі, струмки, річки). Якщо перешкода ширша за поперечну ширину пожежі, то поширення її в даному напрямку припиняється. Якщо пожежа ширша за перешкоду, то вона обходить її з однієї або двох сторін. Щоб оцінити поперечну ширину пожежі у напрямі перешкоди, слід спочатку спрогнозувати поширення пожежі в сусідніх напрямах. Якщо шлях пожежі перегороджує бар'єр, то тилова та флангова кромка зупиняються, фронтальна ж здатна долати бар'єри шириною до 50 м.
Прогнозування інтенсивності кромки пожежі необхідне для оцінки сили пожежі та визначення можливих наслідків. Інтенсивність кромки обчислюється за формулою
| (10)

| де | Q_ш | - поверхнева теплота згоряння шару, МДж/м^2.
Значення для основного провідника горіння відповідно до його типу і класу пожежної небезпеки за умовами погоди наведено в таблиці 7.2.
Згідно з НАПБ А.01.002-2004 сила низових пожеж на практиці оцінюється по висоті полум'я на фронтальній кромці:
слабкі - до 0,5 м;
середньої сили - від 0,5 м до 1,5 м;
сильні - більше 1,5 м.
Висота полум'я на кромці є зовнішнім чинником її інтенсивності, тому силу пожежі в кожному виділі можна оцінювати ще і за прогнозованою інтенсивністю:
слабкі - до 35 кВт/м;
середньої сили - від 35 кВт/м до 120 кВт/м;
сильні - більше 120 кВт/м.
Для складання оптимального плану гасіння наприкінці кожного етапу прогнозування необхідно також встановити периметр пожежі та швидкість зростання периметра кромки пожежі V_П. Периметр пожежі можна обчислити так: на карті через крапки, які пожежа повинна досягти у кожному напрямку, слід провести прогнозований контур пожежі, вимірити його довжину та помножити на коефіцієнт звивистості, який дорівнює 1,5.
У таблиці 7.6 приведені значення швидкості зростання периметра пожежі V_П залежно від швидкості поширення його кромки V_ф.
Таблиця 7.6
V_ф, | | | | |
м/год. | 25 | 40 | 70 | 120 | 200
м/хв. | 0,4 | 0,7 | 1,2 | 2,0 | 3,3

V_П 
м/год.

200

300

400

700

1000

Прогноз розвитку низової пожежі у верхову описаний в канадській системі FBP [39, 40]. Встановлено, що можливість розвитку низової пожежі у верхову залежить від трьох чинників: інтенсивності кромки низової пожежі, висоти до крон і вологості хвої. Інтенсивність кромки низової пожежі, при якій спалахують окремі крони, називається критичною. Їй відповідає критична швидкість низової пожежі на даній ділянці.

Додаток 8 
до Методичних рекомендацій 
щодо зниження небезпеки впливу 
лісових пожеж на арсенали, 
бази і склади боєприпасів, 
що розташовані в лісових масивах

Нормативні посилання
1. Закон України № 1809-III від 8 червня 2000 року "Про захист населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру" (із змінами, внесеними згідно із Законами України № 1419-IV від 03.02.2004, № 3421-IV від 09.02.2006 та № 587-VI від 24.09.2008).
2. Закон України № 1345-IV від 27 листопада 2003 року "Про використання земель оборони" (із змінами, внесеними згідно із Законами України № 800-VI від 25.12.2008, № 2674-VI від 04.11.2010).
3. Лісовий кодекс України, введений в дію Постановою Верховної Ради України № 3853-XII від 21 січня 1994 року в редакції Закону України № 3404-IV від 8 лютого 2006 року (із змінами, внесеними згідно із Законами України № 1483-VI від 09.06.2009, № 2756-VI від 02.12.2010).
4. НАПБ А.01.002-2004 Правила пожежної безпеки в лісах України, затверджені наказом Державного комітету лісового господарства України від 27.12.2004 № 278, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24 березня 2005 року за № 328/10608.
5. НАПБ Б.05.023-2007 Інструкція про порядок взаємодії підрозділів відомчої пожежної охорони Держкомлісгоспу України і пожежно-рятувальних підрозділів Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту МНС України під час гасіння лісових пожеж, затверджена наказом Держкомлісгоспу України, МНС України від 12.03.2007 № 89/132 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 26 березня 2007 року за № 271/13538.
6. НАПБ Б.05.025-2009 Інструкція про порядок здійснення державного пожежного нагляду на об'єктах Міністерства оборони України та Збройних Сил України і взаємодії між пожежними підрозділами Міністерства оборони України і Збройних Сил України та підрозділами Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи під час гасіння пожеж, затверджена наказом Міністерства оборони України, Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 22.09.2009 № 477/640 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 8 жовтня 2009 р. за № 946/16962.
7. НАПБ 01.042-2007 Правила пожежної безпеки для військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил України, затверджені наказом Міністра оборони України від 25.06.2007 № 372.
8. НАПБ 02.007-2006 Положення про пожежну безпеку в Збройних Силах України, затверджено наказом Міністра оборони України від 10.04.2006 № 185 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 6 травня 2006 року за № 529/12403 (із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства оборони України від 21.08.2007 № 476).
9. НАПБ Б.02.020-2005 Положення про лісові пожежні станції, затверджено наказом Держкомлісгоспу України від 28.12.2005 № 526 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 січня 2006 р. за № 47/11921.
10. Класифікаційні ознаки надзвичайних ситуацій, затверджені наказом МНС України від 22.04.2003 № 119.
11. Тимчасовий статут дій у надзвичайних ситуаціях. Частина II (Гасіння пожеж. Органи управління, пожежно-рятувальні підрозділи Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту), затверджений наказом МНС України від 07.02.2008 № 96.
12. Положение по установлению запретных зон и запретных районов при арсеналах, базах и складах Министерства обороны СССР, Комитета Государственной безопасности СССР и Министерства внутренних дел СССР, затверджене Постановою Ради Міністрів СРСР від 17.02.88 № 224.
13. Наказ Міністра оборони України № 035 від 04.12.95 "Про введення в дію інструкції про категорію військових об'єктів, які підлягають охороні, та єдині вимоги щодо їх технічного обладнання".
14. Наказ Державного комітету лісового господарства № 385 від 30.12.2009 "Про затвердження форми Типового мобілізаційно-оперативного плану ліквідації лісових пожеж в системі Держкомлісгоспу України та Порядку його складання".
15. Рекомендації щодо гасіння лісових та торф'яних пожеж (лист МНС України № 06-3441/90 від 18.03.2008).
16. ВСН 34-89/ Минобороны СССР. Планировка и застройка военных городков (Планування і забудова військових городків).
17. Правила техногенної безпеки у сфері цивільного захисту на підприємствах, в організаціях, установах та на небезпечних територіях, затверджені наказом МНС України від 15.08.2007 № 557, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 3 вересня 2007 р. за № 1006/14273.

Додаток 9 
до Методичних рекомендацій 
щодо зниження небезпеки впливу 
лісових пожеж на арсенали, 
бази і склади боєприпасів, 
що розташовані в лісових масивах

Бібліографія
1. Національні доповіді "Про стан техногенної та природної безпеки в Україні 2004 - 2009 роках" [електронний ресурс]. Режим доступу: http://www.mns.gov.ua/content/national_lecture.html.
2. Азаров С.І., Святун О.В., Сидоренко В.Л. Про оцінювання збитків при пожежах і вибухах боєприпасів // Національна безпека: український вимір" / Рада національної безпеки і оборони України, Ін-т проблем національної безпеки: Щоквартальний науковий збірник. - К., 2009. - Вип. 3 (22). - 144 c.
3. Воробьев Ю.Л., Акимов В.А., Соколов Ю.И. Лесные пожары на территории России: состояние и проблемы. - М.: ДЭКС-ПРЕСС, 2004.
4. Курбатский Н.П. Исследование количества и свойств лесных горючих материалов // Вопросы лесной пирологии. - Красноярск: ИЛиД СО АН СССР, 1970.
5. Свириденко В.Є., Бабіч О.Г., Швиденько А.Й. Лісова пірологія: Підр. / За ред. В.Є. Свириденка. - К.: Агропромвидав України, 1999. - 172 с.
6. Орловский С.Н. Лесные и торфяные пожары, практика их тушения.
7. ГОСТ Р 22.0.06-95 Безопасность в чрезвычайных ситуациях. Поражающие факторы. Номенклатура параметров поражающих воздействий.
8. Рекомендации по защите населенных пунктов и объектов от лесных пожаров (Проект) / ФГУ НДІПО МВС Росії / Москва, 2000 р.
9. Stoll, A.M. Journal of Applied Physiology / A.M. Stoll, L.C. Greene. - 1959 - 14. - Р. 373 - 382.
10. King, A. R. The efficiency of rural firefighters, Melbourne / A. R. King // Commonwealth Scientific And Industrial Research Organization, Chemical Research Laboratories, Technical Paper No.4, 1966, 12.
11. А.М. Гришин, В.Е. Абалтусов, Н.В. Копылов и др. Экспериментальное исследование тепло- и массообмена в приземном слое атмосферы при лесовых пожарах. Деп. ВІНІТІ, № 4224-81.
12. Е.Н. Валендик, И.М. Матвеев, М.А. Софронов. Крупные лесные пожары. М.: Наука, 1979.
13. А.М. Гришин, В.Е. Абалтусов, А.Д. Грузин и др. Экспериментальное исследование механизма распространения верховых лесных пожаров и тепло- и массообмен фронта пожара с окружающей средой. Деп. ВИНИТИ, № 4873-82.
14. Е.В. Конев. Физические основы горения растительных материалов. Новосибирск: Наука, 1977.
15. А.М. Гришин. Математические модели лесных пожаров. Томск: Изд-во ТГУ, 1981.
16. McCarter, R. J. "Pyrodynamics" / R. J. McCarter, A. Broido. - 1965. - v. № 1. - Р. 65 - 85.
17. Валендик Э.Н. Влияние пожаров на устойчивость хвойных пород / Э.Н. Валендик, А.И. Сухинин, И.В. Косов. - Красноярск, 2006. - 96 с.
18. Гришин М.А. Теплофизика лесных пожаров / М.А. Гришин, А.Д. Грузин, В.Г. Зверев. - ИТФ СО АН СССР, Новосибирск, 1984. - С. 38 - 75.
19. Зигель Р. Теплообмен излучением / Р. Зигель, Д. Хауэлл - М.: "Мир", 1975, 936.
20. Исаков Р.В. Прогнозирование лесных пожаров / Р.В. Исаков. - Красноярск: ИЛиД СО АН СССР, 1977. - С. 100 - 107.
21. Сухинин А.И. Вопросы лесной пирологии /А.И. Сухинин, Э.В. Конев. - Красноярск, 1972. - С. 7 - 51.
22. Anderson H. E. Tenth symposium (international) on combustion / H. E. Anderson, R. S. Rothermal // The Combustion Institute, Pittsburgh, 1965, 1009 - 1019.
23. Гришин А.М., Грузин А.Д, Зверев В.Г. Математическая теория верховых пожаров. Сб. Научных трудов "Теплофизика лесных пожаров" Сибирского отделения АН СССР. Под ред. Накорякова В.Е. Новосибирск, 1984.
24. Доррер Г.А. Модель распространения фронта лесного пожара. Сб. Научных трудов "Теплофизика лесных пожаров" Сибирского отделения АН СССР. Под ред. Накорякова В.Е. Новосибирск, 1984.
25. Конев Э.В. Анализ процесса распространения лесных пожаров и палов. Сб. научных трудов "Теплофизика лесных пожаров" Сибирского отделения АН СССР. Под ред. В.Е. Накорякова. - Новосибирск, 1984.
26. Anderson H. E. Tenth symposium (international) on combustion / H. E. Anderson, R. S. Rothermal // The Combustion Institute, Pittsburgh, 1965, 1009 - 1019.
27. Гришин А.М., Грузин А.Д., Зверев В.Г. Математическая теория верховых пожаров. Сб. Научных трудов "Теплофизика лесных пожаров" Сибирского отделения АН СССР. Под ред. Накорякова В.Е. Новосибирск, 1984.
28. Доррер Г.А. Модель распространения фронта лесного пожара. Сб. Научных трудов "Теплофизика лесных пожаров" Сибирского отделения АН СССР. Под ред. Накорякова В.Е. Новосибирск, 1984.
29. Абрамов Ю.А., Росоха В.Е., Тарасенко А.А. Влияние пространственных флуктуаций пирологических параметров среды на интегральные характеристики низового лесного пожара и условия его тушения. - Харьков: АГЗ Украины, 2004. - 142 с.
30. Калиновський А.Я. Математичне моделювання контуру вигоряння при лісових пожежах. - Автор. дисертації на здобуття вченого ступеня кандидата технічних наук по спеціальності 21.06.2002. - "Пожежна безпека". Академія цивільного захисту України, Харків, 2007 р.
31. Настанови з ведення господарства в Нижньодніпровських лісах, схвалені Вченою Радою УкрНДІЛГА (протокол № 2 від 12 березня 2008 року) та затверджені науково-технічною радою Держкомлісгоспу України (протокол № 2 від 5 червня 2008 року). - Харків, 2008. - 64 с.
32. Кудрявцев М.Ю., Лукин В.В., Малинецкий Г.Г., Митин Н.А., Науменко С.А., Подлазов А.В., Румянцев А.А., Торопыгина С.А. ИПМ им. М.В. Келдыша РАН Управление рисками лесных пожаров на территории Российской Федерации [електронний ресурс]. Режим доступу: http://www.keldysh.ru/papers/2008.html.
33. Покровський Р.Л. Раннє виявлення осередків ландшафтних пожеж та прогноз динаміки їх розповсюдження. - Автор дисертації на здобуття наукового ступеня кандидата технічних наук по спеціальності 21.06.2002. - "Пожежна безпека". Академія цивільного захисту України, Харків, 2002 р.
34. Республиканский комитет АР Крым по лесному и охотничему хозяйству: охрана лесов от пожаров [електронний ресурс]. Режим доступу: http://www.kss.crimea.ua.
35. Анализ пожарных угроз и обнаружение ландшафтных пожаров, MV Group, Рига, 2009 [електронний ресурс]. Режим доступу: http://www.mvgroup.lv.
36. Кривошликов С.Ф. Оптимізація розміщення сил та засобів при локалізації ландшафтної пожежі. - Автор дисертації на здобуття наукового ступеня кандидата технічних наук по спеціальності 21.06.2002. - "Пожежна безпека". Університет цивільного захисту України, Харків, 2007 р.
37. Защита населенных пунктов от чрезвычайных ситуаций, связанных с природными пожарами / Практические рекомендации / А.В. Волокитина / СО Института леса им. В.Н. Сукачева РАН., Красноярск, 2002.
38. Кузик А.Д. Про класи пожежної небезпеки лісів західної частини Малого Полісся за умовами погоди // Матеріали VII Всеукраїнської науково-практичної конференції рятувальників "Пожежна безпека та аварійно-рятувальна справа: стан, проблеми і перспективи" (Пожежна безпека - 2005). - К.: УкрНДІПБ МНС України, 2005. - с. 106 - 109.
39. Development and structure of the Canadian Forest Fine Behavior Prediction System / Science and Sustainable Development Directorate. Snf. Rep. ST-X. Ottawa, 1992, 63 p.
40. Л.Ю. Катаева, Д.Ю. Николаенко, Д.Е. Федулова / НГТУ им. Р.Е. Алексеева. О прогнозе лесных пожаров [електронний ресурс]. Режим доступу: www.government.nnov.ru/_data/objects/.../kataeva_nikolaenko_fedulova.doc.