ЗАТВЕРДЖЕНО
Наказ Держкоменергозбереження
20.12.2002  № 138
ПЕРЕЗАТВЕРДЖЕНО
Наказ Національного агентства
України з питань забезпечення
ефективного використання
енергетичних ресурсів
23.01.2008  № 8
Впроваджено в роботу
наказом Державної інспекції
з енергозбереження
25.01.2008  № 7	
МЕТОДИКА 
інспекторських перевірок ЖКС та стану дотримання вимог нормативів енергозбереження у житловому фонді незалежно від їх форми власності та підпорядкованості
(Відкоригований варіант Методики з врахуванням зауважень та пропозицій фахівців територіальних управлінь Державної інспекції з енергозбереження за результатами перевірок підприємств ЖКС впродовж 2002-2007 рр.)
1. Вступ
Роботи по коригуванню Методики інспекторських перевірок ЖКС та стану дотримання вимог нормативів енергозбереження у житловому фонді незалежно від їх форми власності та підпорядкованості (розроблену на замовлення Державної інспекції з енергозбереження науково-виробничим підприємством "Луч" при Київському національному університеті будівництва і архітектури) виконані відділом методичного забезпечення, координації контрольно-наглядової роботи та аналізу Державної інспекції з енергозбереження з врахуванням зауважень та пропозицій, наданих фахівцями інспекторського складу територіальних управлінь Інспекції, напрацьованих в ході інспекторських перевірок підприємств житлово-комунального господарства України впродовж 2002-2007 рр.
Інспекторські перевірки підприємств житлово-комунального господарства, в т.ч. інженерних мереж житлово-комунального сектору, адміністративних і побутових будівель та інш. з питань енергозбереження та енергоефективності стають все більш актуальними та важливими при підготовці вищезазначених об'єктів до роботи в осінньо-зимовий період.
Застосування розробленої та відкоригованої Методики дозволить скоротити час інспекторських перевірок з питань енергозбереження на підприємствах житлово-комунального господарства та підвищити їх якість.
2. СФЕРА ЗАСТОСУВАННЯ
Методика призначена для контролю втрат (нераціонального використання або перевитрат) паливно-енергетичних ресурсів (ПЕР) при перевірці підприємств житлово-комунальної сфери.
Методика поширюється на об'єкти житлово-комунальної сфери незалежно від форми власності, які споживають електричну та теплову енергію, а також інші паливно-енергетичні ресурси.
Методика встановлює єдиний порядок перевірки стану використання ПЕР на підприємствах житлово-комунальної сфери всіх форм власності, забезпечує виконання вимог чинного законодавства України з питань раціонального використання ПЕР, визначає величини нераціонального використання ПЕР.
Мета застосування Методики:
- орієнтація управлінської науково-технічної та господарської діяльності підприємств, установ та організацій на раціональне використання та економію ПЕР на об'єктах житло-комунальної сфери;
- контроль додержання норм законодавства про енергозбереження на об'єктах житло-комунальної сфери;
- контроль виконання вимог нормативних документів щодо підтримання та підвищення технічного рівня енергоефективності устаткування та систем енергопостачання;
- контроль за наявністю та виконання норм та нормативів витрат паливно-енергетичних ресурсів;
- контроль за станом обліку і використання паливно-енергетичних ресурсів;
- контроль виконання вимог державної експертизи з енергозбереження та приписів Державної інспекції з енергозбереження
3. НОРМАТИВНІ ПОСИЛАННЯ
СНиП 2.08.01-89	Жилые здания.	
ДБН В.2.2-9-99	Будинки і споруди. Громадські будинки та споруди. Основні положення.	
ДБН В.2.2-3-96	Будинки і споруди. Будинки та споруди навчальних закладів.	
ДБН В.2.2-4-96	Будинки і споруди. Будинки та споруди дитячих дошкільних закладів.	
ДБН В.2.6-31:2006	Теплова ізоляція будівель.	
СНиП 2.09.04-87	Административные и бытовые здания.	
СНиП 2.09.02-85*	Производственные здания.	
СНиП 2.09.03-85	Сооружения промышленных предприятий.	
СНиП 2.05.06-85	Магистральные трубопроводы.	
СНиП 11-35-76	Котельные установки.	
СНиП 2.04.01-85	Внутренний водопровод и канализация зданий.	
СНиП 2.04.05-91	Отопление, вентиляция и кондиционирование.	
СНиП 2.04.07-86	Тепловые сети.	
ДБН В.2.5-20-2001	Інженерне обладнання будинків і споруд. Зовнішні мережі та споруди. Газопостачання.	
СНиП 2.04.14-88	Тепловая изоляция оборудования и трубопроводов.	
СНиП 3.05.06-85	Электротехнические устройства.	
ДСТУ 3755-98	Енергозбереження. Номенклатура показників енергоефективності та порядок їх внесення у нормативну документацію.	
ДСТУ 2339-94	Енергозбереження. Основні положення.	
ДСТУ 2155-93	Енергозбереження. Методи визначення економічної ефективності заходів енергозбереження.	
ДСТУ 2155-93	Енергозбереження. Нетрадиційні та поновлювані джерела енергії.	
ДСТУ 1.0-93	Державна система стандартизації України. Основні положення.	
НД Держкоменергозбереження	Інструкція. Порядок розроблення та затвердження нормативних документів з енергозбереження.	
ВСН 59-88	Электрооборудование жилых и общественных зданий. Нормы проектирования.	
ДСТУ 2420-94	Енергозбереження. Терміни та визначення.	
НД Держжитлокомунгоспу України	Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій (наказ Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 р. № 76)	
- Закон України "Про енергозбереження" (74/94-ВР).
- ДСТУ 2339-94. Енергозбереження. Основні положення.
- ДСТУ 2420-94. Енергоощадність. Терміни та визначення.
- ДСТУ 3466-96. Якість електричної енергії. Терміни та визначення.
- ДСТУ 2681. Метрологія. Терміни та визначення.
- Положення про Національне агентство України з питань забезпечення ефективного використання енергетичних ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 квітня 2006 р. № 412 (яке є правонаступником Державного комітету України з енергозбереження).
- постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 2000 р. № 1039 "Питання Державної інспекції з енергозбереження".
- постанови Кабінету Міністрів України від 7 липня 2000 р. № 1071 "Про деякі заходи щодо раціонального використання паливно-енергетичних ресурсів".
- постанови Кабінету Міністрів України від 2 вересня 1993 р. № 699 "Про заходи щодо ефективного використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів в народному господарстві".
- СНиП 2.04.05-91. Отопление, вентиляция и кондиционирование, 1992 р.
- ДБН А. 2.2-3-97. Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, К., 1997.
- ДБН. А. 3.1-3-94. Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів. Основні положення, К., 1994.
- Наказ Мінбудархітектури від 27.12.93 р. № 247 "Про введення в дію нових нормативів опору теплопередачі огороджуючих конструкцій житлово-цивільних будинків і споруд для нового будівництва, реконструкцій та капітальних ремонтів".
- Наказ Міністерства України у справах будівництва і архітектури від 30.12.93 р. № 253 "Про введення в дію контрольних показників питомих витрат теплоти на опалення житлових будинків і блок-секцій".
- Правила користування електричною енергією, затверджені постановою НКРЕ від 31 липня 1996 року № 28.
- Постанова Кабінету Міністрів України від 27 листопада 1995 р. № 947 "Про Програму поетапного оснащення наявного житлового фонду засобами обліку та регулювання споживання води і теплової енергії на 1998 - 2000 рр.".
- Постанова Кабінету Міністрів України від 17 березня 1998 р. № 326 "Про внесення змін до Положення про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення".
- Наказ Міністерства палива та енергетики України від 17.01.2002 р. № 19, зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 1 лютого 2002 року за № 93/6381 "Про затвердження Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії".
- Правила користування тепловою енергією, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня № 1198.
- Наказ Державного комітету України з енергозбереження від 22 жовтня 2002 р. № 112 "Про затвердження Основних методичних положень з нормування витрат паливно-енергетичних ресурсів у суспільному виробництві".
4. ТЕРМІНИ ТА ВИЗНАЧЕННЯ ПОНЯТЬ
У цій Методиці використано терміни, що означають поняття, визначені відповідно до Закону України "Про енергозбереження", відповідних ДСТУ, зазначених у розділі "Нормативні посилання".
Енергозбереження - діяльність (організаційна, наукова, практична), яка спрямована на раціональне використання та економне витрачання первинної та перетвореної енергії і природних енергетичних ресурсів в національному господарстві і яка реалізується з використанням технічних, економічних та правових методів.
Енергозберігаюча політика - адміністративно-правове і фінансово-економічне регулювання процесів видобування, переробки, транспортування, зберігання, виробництва, розподілу та використання паливно-енергетичних ресурсів з метою їх раціонального використання та економного витрачання.
Паливно-енергетичні ресурси - сукупність всіх природних і перетворених видів палива та енергії, які використовуються в національному господарстві.
Раціональне використання паливно-енергетичних ресурсів - досягнення максимальної ефективності використання паливно-енергетичних ресурсів при існуючому рівні розвитку техніки та технології і одночасному зниженні техногенного впливу на навколишнє природне середовище.
Нераціональне (неефективне) використання паливно-енергетичних ресурсів - прямі втрати паливно-енергетичних ресурсів, їх марнотратне витрачання та використання паливно-енергетичних ресурсів понад показники питомих витрат, визначених системою стандартів, а до введення в дію системи стандартів - нормами питомих витрат палива та енергії.
Економія паливно-енергетичних ресурсів - відносне скорочення витрат паливно-енергетичних ресурсів, що виявляється у зниженні їх питомих витрат на виробництво продукції, виконання робіт і надання послуг встановленої якості.
Ефективне використання енергетичних ресурсів - досягнення економічно виправданого мінімуму використання енергетичних ресурсів при існуючому рівні розвитку техніки і технологій і дотримання вимог екології для досягнення виробничої і соціальної мети.
Витрати ПЕР - кількість ПЕР, що споживається енергетичною чи технологічною установкою, об'єктом на вироблення продукції.
Втрати ПЕР - це величина непродуктивних витрат ПЕР, які обумовлені недотриманням вимог державних стандартів, режимних та технологічних карт, затвердженої проектної документації і т. п. і для усунення яких необхідно приймати заходи організаційного та технічного характеру. Визначаються як різниця між фактичними і нормативними витратами.
Перевитрати (понаднормативні втрати) - витрати (втрати) понад встановлені норми та нормативи.
Енергозберігаючі (енергоефективні) заходи - заходи, спрямовані на впровадження та виробництво енергоефективних продукцій, технологій та обладнання.
Питома витрата ПЕР - кількість ПЕР, що споживається енергетичною чи технологічною установкою, об'єктом на одиницю виробленої продукції, роботи, послуги.
Норма питомих витрат палива та енергії - регламентована величина питомих витрат паливно-енергетичних ресурсів для даного виробництва, процесу, даної продукції, роботи, послуги (затверджується уповноваженим на те Кабінетом Міністрів України органом виконавчої влади).
Коефіцієнт корисної дії - відношення всієї кількості корисно використаної енергії об'єктом до кількості підведеної енергії.
Резерви економії ПЕР - можлива економія ПЕР за рахунок удосконалення енергетичного обладнання, установок, оптимізація їх режимів роботи та технологічного потенціалу енергозбереження.
Система теплопостачання - сукупність джерел теплової енергії, магістральних та/або місцевих (розподільних) теплових мереж, засобів розподілення теплової енергії, які об'єднані спільним режимом виробництва, транспортування та постачання теплової енергії.
Система теплоспоживання - комплекс теплоспоживчих установок, з'єднаний з системою теплопостачання, призначений для задоволення потреб споживача відповідно до договору.
Споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб'єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.
Тепловикористальне обладнання - комплекс пристроїв, які використовують теплову енергію для опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і технологічних потреб.
Якість теплопостачання - сукупність термодинамічних, гідравлічних показників та кількісних параметрів теплоносія для задоволення потреб споживача згідно з умовами укладеного договору.
Вузол обліку - комплект засобів вимірювальної техніки, що занесені до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, на основі показів яких визначається обсяг спожитої теплової енергії, здійснюється контроль за параметрами теплоносія і налагодження режиму роботи теплового обладнання.
Межа балансової належності (відповідальності) - межа розподілу теплової мережі між теплопостачальною організацією і споживачем.
Межа експлуатаційної відповідальності - межа розподілу теплової мережі за ознакою договірних зобов'язань з експлуатації та утримання тих чи інших її ділянок або елементів, яка встановлюється за згодою сторін між теплопостачальною організацією та споживачем.
Межа продажу теплової енергії - сукупність точок теплової мережі, обладнаних вузлом обліку, на основі показів якого проводяться розрахунки за спожиту теплову енергію, або точка розподілу, визначена в договорі у разі відсутності такого вузла;
Самовільне втручання в діючі системи теплопостачання і тепло споживання - будь-яка зміна проектного рішення теплопостачання об'єкта, виконана споживачем або будь-якою іншою організацією без погодження з теплопостачальною організацією.
5. ПОЗНАКИ ТА СКОРОЧЕННЯ
В Методиці прийняті такі умовні позначення:
НД	Нормативний документ	
ДСТУ	Державний стандарт України	
ДБН	Державні будівельні норми України	
СНиП	Строительные нормы и правила (НД колишнього СРСР)	
ВСН	Ведомственные строительные нормы (НД колишнього СРСР)	
ЖКС	Житлово-комунальний сектор	
6. ЗАГАЛЬНІ ПОЛОЖЕННЯ
Енергозбереження в житлово-комунальному секторі
Основними проблемами енергозбереження в житлово-комунальному секторі є ненадійні системи регулювання підігріву гарячої води; ненадійні системи регулювання температури теплоносія в перехідні періоди; відсутність теплолічильників тощо.
Перспективні напрямки енергозбереження, в основному, визначаються особливостями роботи централізованих СТП. Тому важливо при проектуванні забезпечувати вибір теплових джерел оптимальної потужності та можливості їх резервування, оптимальної кількості теплових мереж та їх діаметрів; повне резервування споживачів опалювальних навантажень та потреб гарячого водопостачання при пошкодженнях на теплових мережах; передбачити індивідуальні теплові пункти для кожного житлового будинку з підігрівачами води, відмовившись від зовнішніх гарячоводних мереж; за можливості прокладати теплові мережі на поверхні грунту чи в колекторах; при підземній прокладці не допускати заглиблення мереж понад 0,5 м.
Крім факторів, що викликають необхідність індивідуального регулювання споживання теплової енергії, існують фактори, які зумовлюють необхідність централізованого або групового регулювання та пов'язані з підтримуванням потрібного температурного графіка теплових мереж. Ці фактори стають домінуючими у період осінньої та весняної "зрізки" температурного графіка, коли мають місце "перетопи". Ліквідація "перетопів", пов'язаних із "зрізкою", може скоротити споживання теплової енергії до 7 %.
Зараз є значні резерви підвищення ефективності роботи котелень за рахунок використання ВЕР, утилізації тепла, скорочення нераціональних витрат теплової енергії, підвищення технічного рівня.
Зараз є значні резерви підвищення ефективності роботи котелень за рахунок використання ВЕР, утилізації тепла, скорочення нераціональних витрат теплової енергії, підвищення технічного рівня.
Для зменшення витрат у житлово-комунальному секторі важливим є:
- впровадження геліоустаткування, ВЕУ, утилізаторів низько потенційного тепла, зокрема, за допомогою агрегатів на теплових трубах;
- розробка та налагодження випуску надійних квартирних теплолічильників, аналогічних електролічильникам, нових прогресивних типів котлоагрегатів для заміни котлів типу "НІІСТУ", "Універсал", "Енергія" потужністю 0,5 - 1,5 Гкал/год. з ККД до 90 %, схем захисту електродвигунів потужністю понад 30 кВт;
- впровадження схем рециркуляції відпрацьованих продуктів згорання палива, зниження температури горіння в котлах, заміна котлоагрегатів на нові.
В побуті можна визначити такі напрямки споживання енергії:
- теплота для опалення;
- гаряче водопостачання;
- електроенергія.
Для того, щоб від варіантів потреб в теплі та електроенергії у побуті перейти до необхідної для цього кількості енергії, потрібна інформація щодо приладів, які використовуються в побуті, їх енергоефективності. Слід зазначити, що доля сектору "домашнє господарство та дрібні споживачі" в загальному споживанні кінцевої енергії останнім часом безперервно зростає. Зараз можливий лише аналіз енергоспоживання у побуті при забезпеченні задоволення попиту, а потім вже планування комплексної реалізації політики використання цих резервів. Однак, такий підхід не підмінює собою заходи широкого впровадження енергоефективних побутових приладів. Може бути наведено багато конкретних заходів з енергозбереження в побуті як по теплопостачанню, так і по електропостачанню. Однак, всі вони класифікуються за напрямками:
1) використання енергоефективної техніки та технологій;
2) повторне використання ВЕР;
3) широке використання НПДЕ (грунту, сонця, вітру);
4) використання систем акумуляційного енергопостачання;
5) тарифна політика;
6) інші організаційні заходи.
Споживача можна зацікавити у зменшенні споживання енергії тільки тоді, коли він буде забезпечений засобами, які дають можливість контролювати витрати теплової енергії згідно з апаратурою кімнатного обігріву (термостату).
У сфері теплозбереження споживач повинен бути зацікавленим у виборі та використанні теплоізоляційних матеріалів, клеючих складових, технологічних процесів покриття цих матеріалів; ефективних способів з'єднань віконних модулів і стін, герметизації країв віконних рам і дверей; застосуванні тепловідштовхуючих покриттів на поверхні віконного скла, що еквівалентно додаванню ще одного шару стандартного скління вікон.
Важливим кроком є модернізація системи опалення, в першу чергу вдосконалення теплових пунктів. Замість елеватора можливе використання безшумного циркуляційного насосу невеликої потужності та центрального автоматичного терморегулятора, який буде підтримувати потрібну температуру теплоносія в залежності від температури зовнішнього повітря, а при по фасадних системах опалення температура води в подавальному трубопроводі повинна установлюватись також з урахуванням впливу на фасад сонячного випромінення.
Суттєвого значення набуває зменшення теплових втрат трубопроводами, які повинні старанно теплоізолюватися.
Зменшенню втрат тепла в системах гарячого водопостачання сприяло б розукрупнення водопідігріваючих установок, які можуть проектуватися для групи будівель, в яких проживає до 5 тис. чоловік. В той же час найбільш економним рішенням було б максимальне наближення водопідігрівача до місця, де б гаряча вода витрачалася. Інколи є доцільним зовсім відмовитися від централізованого гарячого водопостачання, замінивши його пристроями місцевих газових чи електричних водонагрівачів. Можливості скорочення потреб в гарячому водопостачанні також є у повторному використанні тепла домашніх стічних вод та покращенні ізоляції накопичувачів гарячої води.
Таким чином, основними заходами з енергозбереження у житлово-комунальному господарстві та соціальній сфері можна визначити:
1) здійснення енергозберігаючих заходів, що забезпечують виконання вимог відповідних державних стандартів, будівельних норм та правил по досягненню встановлених питомих показників витрат ПЕР;
2) облік витрат ПЕР та автоматизоване управління енергоспоживанням у бідівлях та системах інженерного обладнання;
3) диспетчеризацію управління системою інженерного обладнання на рівні мікрорайону, міста, в тому числі створення автоматизованих систем управління технологічними процесами електро-, тепло-, водо- та газопостачання;
4) застосування при будівництві, реконструкції або капітальному ремонті житлових і громадських споруд проектних рішень, конструкцій та ізоляційних матеріалів з підвищеним тепловим захистом та з урахуванням кліматичних зон і технологічних вимог;
5) використання теплоутилізаційного обладнання у складі проектів енергоефективності при модернізації чи побудові нових будівель та споруд;
6) залучення у використання НПДЕ, місцевих видів палива, твердих побутових відходів та тепла міських стоків;
7) застосування автономних інженерних систем при малоповерховій забудові міст і селищ, у жилих будинках сільської місцевості.
6.1. Методика призначена для інспекторів, які здійснюють нагляд за станом використання паливно-енергетичних ресурсів у житлово-комунальному господарстві.
Містить методичні вказівки і рекомендації щодо регламентації дій інспектора на об'єкті, починаючи з візуального огляду до формулювання припису інспекторської перевірки ефективності енергозбереження.
Враховуючи те, що перевірці підлягають діючі об'єкти, головна увага приділена тому, як виконуються при експлуатації об'єктів вимоги нормативних актів та стандартів з енергозбереження, а також впровадженню на об'єктах заходів з енергозбереження, які не потребують великих капіталовкладень.
6.2. До складу основних енергоспоживаючих об'єктів та окремих установок, які підлягають перевірці з питань енергозбереження, відносяться: теплові мережі комунальної підпорядкованості, включаючи центральні теплові пункти (ЦТП) та індивідуальні теплові пункти (ІТП); житлові та громадські споруди, включаючи теплозахист та герметизацію споруд; загальнобудинкове освітлення, а також системи опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та кондиціонування повітря споруд.
6.3. Невиправдано великі витрати паливно-енергетичних ресурсів (ПЕР) у житлово-комунальному секторі спричинені недосконалістю будівельних стандартів на теплозахисні властивості будівельних конструкцій, наявністю застарілих систем водо- і теплопостачання, практичною відсутністю індивідуальних засобів обліку та регулювання енергоспоживання, а також багатьма іншими причинами. Непродуктивні втрати теплової енергії при транспортуванні її від виробника до споживача складають, в окремих випадках, до 40%. В цілому по ЖКС коефіцієнт корисного використання (ККВ) паливно-енергетичних ресурсів складає в середньому 30%. В країнах ЄЕС в житлово-комунальному господарстві використання ПЕР характеризується ККВ 45%.
6.4. Основні напрямки енергозберігаючої політики в ЖКС.
В галузі державної підтримки енергозбереження:
• створення економічного механізму, який стимулює процес енергозбереження;
• удосконалення систем тарифікації, стандартизації, сертифікації і метрології, направлених на енергозбереження;
• інформаційне і кадрове забезпечення;
• державний контроль за відповідністю обладнання, що випускається в Україні або імпортується і використовується в житлово-комунальному господарстві, діючим стандартам.
В галузі систем тепло- і водопостачання:
• перехід до ефективних енергозберігаючих архітектурно-будівельних систем і інженерного обладнання у житлово-комунальному будівництві;
• застосування там, де це економічно доцільно, децентралізованих джерел теплопостачання;
• зниження тепловтрат в інженерних мережах шляхом поступового переходу на сучасні трубопроводи, в тому числі на теплові мережі з пінополіуретановою ізоляцією;
• оптимізація режимів роботи мереж тепло- і водопостачання через застосування систем автоматизованого управління і регулювання приводу насосних агрегатів;
• реконструкція теплових пунктів із застосуванням ефективного тепломеханічного обладнання (пластинчатих теплообмінників і т. інше);
• широке використання апаратури контролю і діагностики стану внутрішньої поверхні обладнання і систем тепло- і водопостачання;
• заміна спрацьованої запірної арматури і санітарно-технічних пристроїв у квартирах і індивідуальних будинках;
• проведення режимно-налагоджувальних робіт в теплових мережах, системах опалення і гарячого водопостачання будівель;
• застосування приладного обліку і регулювання споживання теплової енергії, води і газу, організація взаєморозрахунків за споживання ресурсів за показниками приладів;
• використання нетрадиційних джерел енергії;
В галузі генераторів теплоти:
• застосування при модернізації котелень спеціальних турбін для вироблення додаткової електроенергії;
• забезпечення режимів водопідготовки, заборона пуску в експлуатацію котелень без оснащення установками водопідготовки, які не пройшли режимно-налагоджувальних випробувань в установлені строки;
• заміна і прочистка мереж з використанням нових методів прочистки безтраншейним способом;
• оптимізація процесів горіння в топках котлів і застосування оптимальних графіків регулювання з використанням засобів автоматики і контролю, перерозподілом теплових навантажень за рахунок кільцювання теплових мереж;
В галузі систем освітлення:
• застосування приладів автоматичного включення та відключення освітлення фасадів та сходових клітин житлових будинків.
• підбір потужностей та типів освітлювальних приладів систем освітлення фасадів та сходових клітин будинків.
6.5. Коефіцієнт корисного використання (ККВ) енергії (у частках одиниці або відсотках) характеризує ефективність на кінцевій стадії використання енергії. Якщо розглядати всю систему постачання енергії від видобування або виробництва її до використання на енергоспоживаючому об'єкті, то значення ККВ визначають за формулою:
	(1)	
де hвд, hтр, hп, hг, hр, hв, - відповідно значення коефіцієнта корисної дії (ККД) на стадіях: видобування енергоресурсів; у магістральному транспорті; передаванні; при генеруванні; при розподілі; при використанні енергії.
Коефіцієнт корисної дії енергоспоживаючого об'єкта (у частках одиниці або відсотках) h - це відношення корисно витраченої енергії на об'єкті Qкор до сумарної кількості енергії, підведеної до об'єкта Qпідв:
h=Qкор/Qпідв	(2)	
6.6. Облік витрат енергоресурсів підрозділяють на комерційний (розрахунковий) та внутрішньовиробничий (контрольний) технічний.
Комерційний облік. Комерційний облік застосовується у вигляді приладних замірів витрат енергії для здійснення фінансових розрахунків між підприємствами. Будівлі, приєднані до мереж центрального теплопостачання, повинні бути обладнані приладами для комерційного обліку теплової енергії, які розміщують на абонентських уводах. Оплату за теплову енергію від споживача енергопостачальна організація отримує тільки за показниками комерційних приладів обліку.
Внутрішньовиробничий (контрольний) технічний облік. Такий облік застосовується для приладних замірів витрат енергоресурсів безпосередньо на підприємстві, як в цілому по підприємству, так і окремими його споживачами - дільницями, агрегатами цехами і таке інше. При цьому засобами обліку енергоресурсів повинні бути обладнані споживачі, річна витрата енергоресурсів яких дорівнює або перевищує: електроенергії - 300000 кВт·год; теплоти - 2000 Гкал; природного газу - 350000 м3, мазуту 300 т.у.п., вугілля - 800 т.у.п.
6.7. Організації, які отримують теплоту від ТЕЦ і котелень, повинні мати прилади комерційного обліку витрат теплової енергії. (Згідно п. 7 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ від 03.10.2007 р. № 1198 (далі - Правила), а саме: "Усі системи теплопостачання і теплоспоживання повинні бути забезпечені вузлами обліку відповідно до затверджених технічних умов і проектів").
Примітка: Введення в експлуатацію нової, реконструйованої системи теплоспоживання об'єкта без приладів комерційного обліку - забороняється (згідно Правил).
Встановлені на об'єктах житлового фонду лічильники перебувають на балансі власника житлового фонду, або за його дорученням, відповідно до договору - у виконавців комунальних послуг. Згідно з нормативними вимогами вони підлягають періодичній державній повірці як у процесі експлуатації, так і після ремонту.
Вимірювальні діафрагми, гільзи, термометри, манометри обслуговуються тією організацією, на балансі якої знаходиться трубопровід. Розрахунковий витратомір обслуговується енергопостачальною організацією.
Згідно Правил, п. 20 облік обсягу споживання теплової енергії і параметрів теплоносія ведеться на межі балансової належності теплових мереж теплопостачальної організації та споживача або за домовленістю сторін в іншому місці.
У разі відсутності, пошкодження та/або неправильної роботи приладів комерційного обліку оплата здійснюється відповідно до визначених у договорі навантажень з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористовувального обладнання в розрахунковому періоді.
6.8. Енергопостачальна організація повинна забезпечити безперебійний відпуск теплоти споживачу у відповідності з угодою і за умови, коли відхилення параметрів пари не більше ±5% від договірних і температури не більше ±3°C. Відхилення по кількості теплоти повинно бути не більше 10%. При тому, якщо параметри теплоносія не відповідають зазначеним вимогам, енергопостачальна організація виплачує штраф у розмірі 25% вартості відпущеної теплоти з невідповідними до угоди параметрами.
У разі приєднання системи теплоспоживання до системи теплопостачання без приладів обліку теплоти, а також коли у системі теплоспоживання мають місце марнотратні витрати енергії або її розкрадання, енергопостачальна організація має право припинити частково або повністю подачу споживачу теплової енергії, попередивши перед цим споживача.
Кількість теплової енергії, що відпускається енергопостачальною організацією споживачу теплової енергії у вигляді гарячої води на опалення, вентиляцію та кондиціонування повітря, при відсутності приладів обліку, визначається за максимальним тепловим навантаженням з урахуванням фактичного часу споживання теплової енергії та фактичної температури теплоносія у подавальному трубопроводі.
Для гарячого водопостачання без приладів обліку кількість теплової енергії визначається як добуток добового споживання, зазначеного в договорі, на кількість діб у звітному періоді.
6.9. Засоби обліку і контролю використання електроенергії на промислових підприємствах комунального підпорядкування повинні забезпечувати:
• комерційний облік спожитої електроенергії у відповідності до діючих тарифів;
• технічний контроль витрат електроенергії на окремих виробництвах, в цехах, на технологічних установках і таке інше;
• необхідну інформацію з управління електроспоживанням і здійснювати автоматичне регулювання споживанням електроенергії;
• контроль і фіксацію перевищення рівня дозволеного ліміту електроспоживання;
• контроль якості електроенергії;
• документування необхідної інформації.
Вказані вимоги можуть бути забезпечені тільки за допомогою інформаційно-вимірювальних і керуючих систем.
7. ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ КОМУНАЛЬНОГО ПІДПОРЯДКУВАННЯ
7.1. В експлуатації знаходиться близько 9 тис.км різних за конструктивними ознаками та схемним вирішенням теплових мереж систем теплопостачання комунального підпорядкування.
За способом подачі теплоносія системи теплопостачання підрозділяють на:
• закриті (у яких теплоносій не витрачається і не відбирається з мережі) і
• відкриті (у яких теплоносій повністю або частково відбирається з мережі споживачами).
В залежності від кількості теплопроводів, які передають теплоносій в одному напрямку, розрізняють: однотрубні і багатотрубні системи теплопостачання. Зокрема водяні системи теплопостачання діляться на одно-, дво-, три- і багатотрубні, причому за мінімальною кількістю труб може бути відкрита однотрубна і закрита двотрубна.
За кількістю паралельно прокладених паропроводів парові системи бувають однотрубні і двотрубні.
За способом забезпечення тепловою енергією системи можуть бути одноступеневими і багатоступеневими.
В одноступеневих схемах споживачі приєднуються безпосередньо до теплових мереж за допомогою індивідуальних теплових пунктів (ІТП).
В багатоступеневих схемах між джерелами теплоти і споживачами розміщують центральні теплові пункти (ЦТП), які призначені для обліку і регулювання витрат теплоти, її розподілення по місцевим системам споживачів і приготування теплоносія з потрібними параметрами. Вони обладнуються підігрівниками, насосами, арматурою, контрольно-вимірювальними приладами. На таких пунктах інколи здійснюється очистка і перекачка конденсату.
ІТП споруджуються для підключення окремих споживачів теплоти з метою регулювання температурних параметрів теплоносія. Більша частина систем теплопостачання проектувалась та будувалась у 60-70-ті роки, їх обладнання фізично зношене та морально застаріле.
7.2. Склад технічної документації, яка повинна бути представлена для здійснення перевірки, включає:
• проектні матеріали теплової мережі (конструктивні креслення, пояснювальну записку, розрахунки теплової ізоляції трубопроводів, технічні рішення ЦТП та ІТП, заходи захисту від корозії);
• матеріали теплових випробувань системи теплопостачання;
• матеріали гідравлічних випробувань системи теплопостачання;
• ремонтну документацію;
• режимно-налагоджувальну документацію;
• звітну документацію.
7.3. Порядок перевірки включає:
• візуальне обстеження елементів теплової мережі (наземні теплопроводи), ЦТП, ІТП, систем діагностики;
• аналіз технічної документації теплової мережі з визначенням проектних показників ефективності теплової ізоляції трубопроводів;
• аналіз результатів теплових випробувань теплової мережі з визначенням фактичних показників теплової ізоляції трубопроводів та оцінкою ефективності використання енергії у тепловій мережі;
• проведення (у разі необхідності) приладних замірів і визначення шляхом розрахунків теплової ефективності елементів теплової мережі;
• розробку пропозицій, застосування яких дозволить зменшити витрату енергії в тепловій мережі;
• складання підсумкових документів перевірки.
7.4. Візуальне обстеження теплової мережі включає огляд стану:
• теплової ізоляції окремих ділянок трубопроводів відкритого прокладання з метою виявлення зруйнованої або пошкодженої;
• камер і дренажних пристроїв;
• укомплектованості теплових пунктів системами регулювання та обліку витрат теплоти;
• теплообмінного обладнання та пристроїв електрохімічного захисту теплових пунктів;
• будівель та приміщень, де розміщені теплові пункти.
Результати візуального обстеження відмічаються інспектором у підсумкових документах перевірки.
7.5. Аналіз технічної документації включає:
визначення проектних показників ефективності теплової ізоляції теплопроводів, а також передбачених документацією втрат теплоти в теплових пунктах і внаслідок профілактично-ремонтних заходів.
Головним проектним показником теплової ефективності теплової мережі є втрата теплоти (Вт/м) ізольованих трубопроводів при безканальному, канальному або повітряному їх прокладанні, а також термін експлуатації теплової ізоляції, передбачені проектом.
Виходячи з цих показників вираховують проектне значення ККД теплової ізоляції теплопроводів за формулою:
	(3)	

де			
Qтр	-	втрати теплоти неізольованого теплопроводу;	
Qіз	-	втрати теплоти ізольованого теплопроводу.	
Втрати теплоти ізольованих теплопроводів Qіз при канальному, безканальному, повітряному прокладанні, а також при прокладанні у приміщеннях приймати згідно додатків 9.1-9.5.
Втрати теплоти неізольованих теплопроводів Qтр приймати відповідно у 12 разів меншими (див. 7.7 Приклад розрахунку)
Проектні значення ККД теплової ізоляції теплових мереж приймають на рівні hпіз=90-95%.
Визначення втрат (перевитрат) тепла для неізольованих трубопроводів ведеться також по формулі:
Qтр=(q1-q2)×n×L×10-6, Гкал/р	(3а)	

де			
q1	-	питомий тепловий потік від одного погонного метра неізольованого трубопроводу за годину, ккал/м·годину (наведено в додатку 9.15);	
q2	-	питомий тепловий потік від одного погонного метра ізольованого трубопроводу за годину, ккал/м·годину (наведено в додатку 9.15);	
n	-	кількість годин роботи за рік, год.;	
L	-	довжина неізольованого трубопроводу, м.	
7.6. Аналіз результатів теплових випробувань теплової мережі проводиться інспектором з метою визначення фактичних показників теплових втрат, які мають місце в тепловій мережі з подальшою їх оцінкою шляхом порівняння з проектними та нормативними втратами.
Необхідність теплових випробувань диктується: природним руйнуванням теплової ізоляції, необхідністю заміни її на окремих ділянках, змінами конструкцій. Випробування проводять звичайно в кінці опалювального періоду, коли вся конструкція теплопроводів і прилягаючий грунт прогріті достатньо рівномірно, що гарантує одержання стабільних результатів. Перед випробуванням необхідно: відновити зруйновану ізоляцію, висушити камери і канали, перевірити роботу дренажних пристроїв. Випробування проводять по всій довжині мережі або її окремих ділянок. Теплові пункти споживачів необхідно відключити, а циркуляцію води провести через перемички.
Фактичні теплові втрати (Вт/м) в тепловій мережі, виходячи з результатів теплових випробувань, визначають за формулами:
	(4)	
	(5)	

де			
qп, q3	-	фактичні втрати теплоти у прямому і зворотному трубопроводах, Вт/м (кВт/м);	
G1, Gn	-	усереднені витрати мережної води відповідно у прямому трубопроводі і живильної води, кг/год;	
Коефіцієнти 0,25 та 0,75	-	характеризують відносну кількість живильної води у прямому та зворотному трубопроводах.	
t11, t12	-	усереднені температури води на початку і в кінці подавального трубопроводу, °C;	
t21, t22	-	те ж саме зворотного трубопроводу, °C;	
l	-	довжина ділянки, м;	
c	-	питома теплоємність води, кДж/кг·°C.	
Одержані з аналізу результатів випробувань значення фактичних питомих втрат теплоти в теплових мережах порівнюють з проектними показниками і нормативними значеннями цих показників, приведеними у додатках 9.1-9.5 і за результатами порівнянь оцінюють ефективність теплової мережі.
7.7. Приладні контрольні заміри експлуатаційних параметрів з подальшим визначенням шляхом розрахунків втрат теплової енергії виконуються інспектором у разі встановлення дефектів теплозахисту трубопроводів, а також інших дефектів, які спричиняють марнотратні витрати енергії в тепловій мережі.
Приклад. Експлуатується теплопровід відкритого прокладання d1/d2 = 219/207 мм. Температура теплоносія у теплопроводі tп=150°C, швидкість u=3 м/с. Теплова ізоляція теплопроводу має товщину di=90 мм. Температура повітря біля теплопроводу tо=+5°C.
Інспекторським обстеженням встановлено, що на 10 п/м теплопроводу відсутня теплова ізоляція. Необхідно визначити кількість теплоти, яка втрачається цією ділянкою теплопроводу у порівнянні з ізольованою.
За допомогою термопари заміряють температуру на поверхні теплопроводу з ізоляцією. Припустимо, що вона дорівнює ti=17°C.
Визначають, використовуючи розрахункові залежності (СниП ІІ-3-79**), повний термічний опір 1 п/м теплової ізоляції:
	м2×°С/Вт	(6)	
де lі - коефіцієнт теплопровідності теплоізоляції.
Довідкове значення lі = 0,15 Вт/м °C;
aн=aк+aв - коефіціент теплообміну на зовнішній поверхні теплоізоляції;
aк - коефіцієнт теплообміну конвекцією; aв - коефіцієнт теплообміну випромінюванням.
Значення aн визначають за формулою:
	(7)	
С = 5,2 Вт/м2·К4 - довідкове значення коефіцієнту випромінювання поверхні ізоляції.
При ускладненні визначення коефіцієнтів теплообміну розрахунок можливо виконати по формулі 3а.
Визначення питомих теплових втрат 1 п/м теплопроводу з ізоляцією:
	Вт/м	(8)	
10 п/м теплопроводу з ізоляцією втрачають кількість теплоти, яка дорівнює 213х10=2130 Вт.
Визначення теплових втрат 1 п/м теплопроводу без ізоляції:
Коефіцієнт теплообміну конвекцією зовнішньої поверхні теплопроводу без ізоляції дорівнює:
	Вт/м2 °C.	(9)	
Коефіцієнт теплообміну випромінюванням 1 п/м теплопроводу без ізоляції:
	(10)	

aк+aв=15,8+8,35=24,15 Вт/м2 °C.	
Термічний опір теплопроводу без ізоляції:
	=0,06 м2·°C/Вт	(11)	
Питомі теплові втрати 1 п/м теплопроводу без ізоляції:
	=2416 Вт/м	
10 п/м теплопроводу без ізоляції втрачають 2416х10=24160 Вт.
Результати розрахунків свідчать, що теплові втрати неізольованого теплопроводу збільшуються в 11,34»12 разів у порівнянні з ізольованим теплопроводом.
При ускладненні визначення коефіцієнтів теплообміну розрахунок можливо виконати по формулі 3а.
7.8. Кількість підживлювальної води повинна точно відповідати величині витоку теплоносія і кількості води, яка відбирається у відкритих системах гарячого водопостачання.
Середня за рік нормативна величина витоку теплоносія з водяних теплових мереж повинна бути не більшою за 0,25% середнього за рік об'єму води в тепловій мережі і приєднаних до неї системах теплоспоживання за годину незалежно від схеми їх приєднання (за винятком систем гарячого водопостачання, приєднаних через водопідігрівники).
Розрахункову витрату води (нормативну) в куб. м/год. для підживлення теплових мереж необхідно приймати:
• у закритих системах теплопостачання - рівною 0,75% фактичного об'єму води в трубопроводах теплових мереж і приєднаних до них системах опалення і вентиляції будівель. При цьому для ділянок теплових мереж з довжиною, більшою за 5 км, розрахункову витрату води слід приймати рівною 0,5% від об'єму води у цих трубопроводах;
• у відкритих системах теплопостачання - рівною розрахунковій середній витраті води на гаряче водопостачання з коефіцієнтом 1,2 плюс 0,75% фактичного об'єму води в трубопроводах теплових мереж і приєднаних до них системах опалення, вентиляції і гарячого водопостачання. При цьому для ділянок теплових мереж з довжиною, більшою за 5 км, те ж саме як і для закритих систем.
Об'єм води в системах теплопостачання, у разі відсутності фактичних даних, допускається приймати рівними 65 м3 на 1 МВт розрахункового теплового потоку при закритій системі теплопостачання, 70 м3 на 1 МВт - при відкритій системі і 30 м3 на 1 МВт для окремих мереж гарячого водопостачання.
На підживлювальному трубопроводі повинен бути встановлений реєструючий самописний витратомір для вимірів і реєстрації підживлювальної води. На трубопроводі підживлення холодної води також повинен бути встановлений такий витратомір.
Нормативна витрата підживлювальної води визначається відповідним актом, який складає власник теплової мережі.
Втрату теплової енергії при наднормативних витоках води з теплової мережі в закритих системах теплопостачання визначають за формулою:
	, ГДж,	(12)	

де			
с	-	питома теплоємність води; с=4,18 кДж/(кг×°C)=1ккал/(кг·°C);	
G'нд	-	кількість підживлювальної води за звітний період згідно показань приладів, які встановлені на підживлювальному трубопроводі джерела теплоти, за вирахуванням втрат води, яка передбачена нормами згідно з актами;	
tп, tзв	-	фактичні температури, відповідно у подавальному та зворотному трубопроводах джерела теплоти, середні за звітний період, °C (згідно довідки підприємства).	
tхв	-	середня за звітний період температура холодної води джерела водопостачання, °C (згідно довідки, наданої підприємством).	
Примітка: При відсутності приладів обліку живильної води згідно довідки, наданої підприємством.
Втрату теплової енергії при наднормативних витратах води з теплової мережі відкритих систем теплопостачання визначають за формулою:
	, ГДж,	(13)	
де G''НД=2,5•10-6×g×V×n - наднормативні витоки води з мережі і систем теплоспоживання; V - об'єм теплової мережі і приєднаних до неї місцевих систем; g - густина води при (tп+tзв) / 2, кг/м3; n - тривалість роботи за звітний період, год.
7.9. При перевірці стану енергозбереження енергоспоживаючого об'єкта зустрічаються випадки, коли необхідно визначити втрату теплоти бойлером, який працював певний час при непрацездатних терморегуляторах, тобто коли місцеве регулювання теплового режиму бойлера не проводилось.
Найпростіше це зробити шляхом аналізу показань приладів, коли маємо одноступеневий бойлер, оснащений витратомірами води і приладами для визначення їх температур. В цьому випадку, за даними попередніх замірів, коли працювали терморегулятори, визначають середню температуру гарячої води і води, яка нагрівається Dtср, °C; з технічної документації на бойлер визначають величину коефіцієнта теплопередачі К, Вт/м2·°C від первинного теплоносія до води, яка нагрівається через стінку труби і проектну поверхню нагріву Fп, м2.
З використанням приведених вихідних даних визначають максимальну годинну витрату теплоти на нагрівання води при працюючих терморегуляторах за формулою:
Q1=Fп×К(Dtср), Вт	(14)	
За формулою:
Q2=Fп×К(Dt'ср), Вт,	(15)	
визначають максимальну годинну витрату теплоти на нагрівання води при непрацездатних терморегуляторах.
Dt'ср,°C - середня температура гарячої води і води, яка нагрівається при непрацездатних терморегуляторах.
Різниця між Q2 і Q1 буде складати величину годинної перевитрати теплоти у разі непрацездатності терморегуляторів на бойлерах:
Qпр=Q2-Q1, Вт.	(16)	
За годинними або добовими перевитратами теплоти визначають сумарні витрати теплоти за період, коли терморегулятори на бойлерах були непрацездатними.
У випадках, коли бойлер не оснащений приладами для замірів витрат і температури води і в разі відсутності технічної документації на бойлер, визначення перевитрат теплоти при непрацюючих терморегуляторах можна визначити приблизно таким чином: терморегулятори на бойлерах забезпечують економію приблизно 25% теплоти, яка надходить на опалення та гаряче водопостачання. Якщо позначити годинну кількість теплоти на нагрівання води у бойлері при працюючих терморегуляторах через Q1, Вт (її визначають згідно актів на експлуатацію бойлера), тоді годинна кількість теплоти при непрацездатних терморегуляторах Q2 буде складати: Q2=1.25Q1, Вт.
7.10. Розроблення пропозицій
Після виявлення перевитрат теплової енергії (п.п. 7.6, 7.9) інспектор має право накладати штрафні санкції згідно з чинним законодавством.
При виявленні резервів економії вони вносяться до акта перевірки.
До найбільш ефективних заходів, впровадження яких дозволить суттєво зменшити витрати енергії в теплових мережах, відносяться:
7.10.1. Застосування автоматизованих систем контролю теплопроводів і каналів
Системи контролю трубопровідних мереж і каналів дають змогу здійснювати централізований контроль за всією системою теплопостачання як окремих об'єктів, так і всього міста. При цьому можна щотижнево перевіряти якість теплоізоляції, а також одержувати інформацію виникнення неполадок і аварій в системі теплопостачання. Системи можуть бути використані для контролю ізоляції як при безканальному прокладанні теплопроводів, так і при їх прокладанні в каналах. У випадку застосування попередньоізольованих труб, в труби вводиться жила-датчик і трубопровідна мережа контролюється з автоматичною локалізацією неполадок по всій довжині, а не тільки у визначених пунктах. При канальному прокладанні жила-датчик прокладається по теплоізоляції. Фіксуючі прилади системи керуються за допомогою комп'ютера і виконують усі свої функції автоматично. Один фіксуючий пристрій може контролювати трубопроводи довжиною до 200 км.
Достатньо широко застосовуються також більш прості по конструкції імпульсні системи аварійної сигналізації, які дозволяють охопити до 98% усіх неполадок, які виникають при експлуатації теплопроводів.
7.10.2. Застосування при модернізації та розширенні теплових мереж теплопроводів з високоефективною ізоляцією, в т.ч. попередньоізольованих
• Застосування сучасних пінополіуретанових матеріалів, конструктивних рішень безканального прокладання і технологій теплоізоляції трубопроводів (в заводських умовах) дає істотну економію теплової енергії при експлуатації теплових мереж.
• Впровадження у комунальній теплоенергетиці труб у поліуретановій ізоляції дозволить зменшити при транспортуванні до 18 млн. Гкал тепла, що становить близько 3 млн.т.у.п. При цьому нормативно-експлуатаційні витрати за період їх експлуатації зменшуються майже у 3 рази.
Примітка: Питомі втрати теплоти попередньоізольованих труб поліуретановою ізоляцією приведені у додатку 9.3.
Слід зазначити, що безканальне прокладання теплопроводів, які ізолюються традиційним способом, не дає можливості виконати діагностику трубопроводів та проводити їх технічне обслуговування. Крім того, цей вид прокладання вимагає кожного разу виконувати складні в умовах міст земляні роботи та проводити відновлення шляхового покриття. Більш доцільне, хоча і більш дороге, спільне прокладання інженерних комунікацій в прохідних каналах.
7.10.3. Застосування систем автоматизації ЦТП та ІТП
Сучасний автоматизований індивідуальний тепловий пункт для приєднання до теплових мереж систем опалення, вентиляції і гарячого водопостачання об'єктів різного призначення обладнується:
• високоточним сертифікованим теплолічильником для обліку кількості спожитої об'єктом теплоти на опалення, вентиляцію і гаряче водопостачання;
• автоматичним регулятором витрати теплоносія в системах опалення;
• циркуляційним насосом для змішування зворотного і прямого теплоносіїв в системі опалення;
• пластинчатим теплообмінником для нагріву води до 55°C для гарячого водопостачання;
• пристроєм електрохімічного захисту, який включається в електричну мережу постійного струму;
• запірною арматурою, фільтрами і зворотними клапанами;
• пультом управління для розміщення електронних блоків.
Застосування систем автоматичного регулювання та обліку теплоспоживання забезпечує економію за рахунок:
• ліквідації централізованого переопалення будівель в перехідний період опалювального сезону (річна потреба в теплоті знижується на 2-4%);
• ліквідації переопалення приміщень при швидкості вітру, яка відрізняється від розрахункової (річна потреба в теплоті знижується на 7-9%);
• ліквідації переопалення приміщень, фасади яких нагріваються сонцем (річна потреба в теплоті знижується на 4-6%);
• зниження відпуску теплоти на опалення в нічні години та неробочий час (річна потреба в теплоті знижується на 2-4%).
Всього зазначеним шляхом досягається економія теплоти і відповідно, палива, не менше 25-35%.
7.10.4. Децентралізація систем теплопостачання
Автономні (децентралізовані) системи теплопостачання на природному газі можуть скласти конкуренцію теплопостачанню від районних котелень за умов їх техніко-економічного обґрунтування, а також тільки в разі застосування сучасних газових генераторів з ККД більше 90%. Застосування малоефективних місцевих котлів вітчизняного виробництва, які працюють у складі систем опалення, що не регулюються, приводить до істотної перевитрати палива у порівнянні з будь-яким видом централізованого теплопостачання.
Правильно запроектовані системи децентралізованого теплопостачання з високоефективними газовими котлами (дахова котельня) і системою опалення, яка регулюється, забезпечують:
• зменшення втрат теплоти за рахунок повної відмови або значного скорочення протяжності енергозатратних зовнішніх теплових мереж;
• скорочення (до 15%) втрат теплоти за рахунок більш повної відповідності між режимами виробництва тепла та його споживання;
• скорочення капітальних витрат у порівнянні з витратами, які необхідні для будівництва нових мереж та їх ремонту.
7.11. Формулювання підсумкових документів
За підсумками комплексної перевірки стану використання енергії у теплових мережах складається акт встановленої форми.
8. ЖИТЛОВІ ТА ГРОМАДСЬКІ БУДІВЛІ
Враховуючи значну довжину магістралей центрального опалення в Україні, важливо приділити значну увагу на підвищення ефективності центрального теплопостачання. Основними напрямками удосконалення використання центрального теплопостачання є:
- найвищий ступінь комбінованого виробництва енергії та тепла;
- гнучка паливна технологія, яка дозволяє використовувати як паливо: вугілля, нафту, газ, біомасу;
- підвищення теплоізоляції магістральних та розподільчих трубопроводів;
- низькотемпературні режими роботи при мінімальних тепловтратах і можливості інтегрування сонячного опалення та інших НПДЕ;
- енергозбереження всередині будівель;
- споживчі ціни, які враховують екологічні навантаження окремих видів палива;
- співучасть в управлінні енергетичними компаніями місцевих органів влади.
8.1. У комунальному господарстві на опалення, вентиляцію, гаряче водопостачання та кондиціонування повітря будівель витрачається понад 70 відсотків річного обсягу ПЕР. При цьому найбільше енергії витрачається на опалення. Житлові будинки - наймасштабніші споживачі тепла у житлово-комунальному господарстві. За даними Держбуду України на 01.06.2002 р. житловий фонд України усіх форм власності складав близько 10,4 млн. будинків, загальною площею понад 1008 млн.м2, з них житловий фонд державної власності - 209,3 млн.м2.
В 1990 р. існуючий фонд будівель споживав 74,4 млн. т умовного палива за рік, і до цієї кількості щорічно додається приблизно 1,5 млн. т, необхідних для теплопостачання заново побудованих будівель.
В 1993 р. наказом Мінбудархітектури України від 27.12.93 р. № 247 введені нові вимоги по теплозахисту будівель, якими встановлені значення термічних опорів зовнішніх огороджень, що перевищують колишні нормативи у 2 - 2,5 рази. Введення цих нормативів виключає подальше застосування в Україні одношарових стінових панелей і цегляних стін без утеплювачів.
Разом з тим втрата енергії у будинках, побудованих 20-30 років тому, дуже велика і потенціал енергозбереження, який може бути реалізованій при підвищенні теплоізоляції огороджуючих конструкцій і вдосконаленні опалювальних систем, дуже значний. Багато будинків, які були побудовані в той період, уже потребують капітального ремонту.
Якщо енергозберігаючі заходи проводяться одночасно з капітальним ремонтом будинків, порядок проведення якого визначається відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 р. № 76, терміни окупності інвестицій в енергозбереження можуть бути значно скорочені. Теплові характеристики капітальних будівель старої забудови приведені у додатку 9.11.
Житлові будинки, побудовані 10-15 років тому, мають дещо більш високий рівень теплозахисту, але і цей рівень не може розглядатись як достатній з урахуванням сучасних вимог до теплоізоляції будівель.
В цілому по ЖКС фактичні втрати палива та електроенергії перевищують проектні на 25 відсотків, а по деяких регіонах вони становлять до 40 відсотків.
В питомих показниках загальна потреба житлових будинків в тепловій та електричній енергії в Україні та країнах східної Європи складає 250 - 400 кВт·год. на 1 кв. м загальної площі на рік, що значно перевищує аналогічні витрати у країнах західної Європи.
8.2. Склад технічної документації, яка повинна бути представлена для здійснення перевірки, включає:
• об'ємно-планувальне рішення будинку;
• конструктивні креслення будинку;
• проектні розробки систем опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та кондиціонування повітря;
• пояснювальну записку з розрахунками теплозахисту будівлі та інженерного обладнання;
• ремонтну документацію з теплозахисту огороджень та інженерних систем;
• плани технічного обслуговування будинків;
• плани проведення весняних та осінніх оглядів житлового фонду;
• плани підготовки до роботи в осінньо-зимовий період.
8.3. Порядок проведення перевірки включає такі етапи:
• візуальне обстеження будинку та систем інженерного обладнання;
• аналіз технічної документації з визначенням основних проектних показників споживання енергії будівлею;
• розрахункове визначення (у разі відсутності технічної документації) основних проектних показників споживання енергії будівлею;
• проведення приладних замірів значення фактичних показників споживання енергії будівлею;
• розробка пропозицій по зменшенню витрат енергії будівлею;
• складання підсумкових документів перевірки.
8.4. Візуальне обстеження будівлі включає огляд стану:
• теплозахисту огороджуючих конструкцій;
• герметизації конструкцій;
• систем загальнобудинкового освітлення;
• систем опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та кондиціонування повітря помешкань будівлі;
• електродвигунів ліфтового обладнання;
• підвищувальних насосів.
Результати візуального обстеження відмічаються інспектором при формулюванні підсумкових документів.
8.5. Аналіз технічної документації проводиться інспектором з метою визначення основних проектних показників споживання енергії будівлею. До таких показників відносяться:
• максимальні годинні витрати теплоти на опалення Qроп, вентиляцію Qв, гаряче водопостачання Qгв;
• річні витрати теплоти відповідно на опалення Qроп вентиляцію Qрв та гаряче водопостачання Qргв.
Визначають також проектні значення річних витрат газу та електроенергії будівлею і сумарні проектні витрати енергії в умовному паливі:
• теплова енергія, Гкал/рік;
• газ, м3/рік;
• електроенергія, кВт·год./рік
________________________________
Всього в умовному паливі, кг у. п./рік
8.6. Визначення проектних показників споживання енергії розрахунковим методом (у разі відсутності технічної документації):
• Максимальна годинна витрата теплоти на опалення житлових та громадських будівель за укрупненими вимірювачами визначається за формулою:
Qоп=qо×а×К×V×(tвн-tзов), ккал/год. [Вт],	(17)	

де			
qо	-	питома теплова характеристика будівлі для опалення в ккал/м3·год.°C. (додаток 9.12.)	
а	-	коефіцієнт, що враховує витрати теплоти на інфільтрацію повітря, а=1,05...1,1; К - коефіцієнт, який враховує температуру зовнішнього повітря. (додаток 9.12.)	
V	-	об'єм будівлі за зовнішнім обміром, м3;	
tвн	-	середня температура повітря у будівлі, °C;	
tзов	-	розрахункова температура зовнішнього повітря для проектування опалення, °C.	
• Річна витрата теплоти на опалення за опалювальний період для житлових та громадських будівель визначається за формулою:
	ккал/рік, [Гкал/рік],	(18)	

де			
Zоп	-	опалювальний період, діб;	
tср.оп.зов	-	середня температура зовнішнього повітря за опалювальний період,°C	
• Максимальна годинна витрата теплоти на вентиляцію громадських будівель визначається за формулою:
Qв=qв×V×(tвн-tвзов), ккал/год. [Вт],	(19)	

де			
qв	-	питома теплова характеристика будівлі для вентиляції, ккал/м3·год.°C. (додаток 9.12.)	
V	-	зовнішній об'єм будівлі, м3;	
tвн	-	температура повітря у будівлі, °C;	
tвзов	-	розрахункова зовнішня температура для вентиляції, °C.	
• Річна витрата теплоти на вентиляцію громадських будівель визначається за формулою:
Qрв=qв×V×nв×Zоп×0,65, ккал/рік [Гкал/рік],	(20)	

де			
nв	-	середнє число годин роботи систем вентиляції протягом доби.	
• Максимальна годинна витрата теплоти на гаряче водопостачання для житлових будинків, обладнаних ваннами, визначається за формулою:
Qгв=10000×n×a, Вт [ккал/год.],	(21)	

де			
n	-	число квартир в будинку;	
a	-	коефіцієнт одночасності теплоспоживання. Для кількості квартир у будинку 6-a=0,6; 10-a=0,49; 25-a=0,39; 50-a=0,34; 100-a=0,31; 150-a=0,29; 200-a=0,27; 300-a=0,26; 400-a=0,25; 1000 і більше -a=0,24.	
Річна витрата теплоти на гаряче водопостачання визначається за формулою:
	ккал/рік, [Гкал/рік],	(22)	

де			
Qср	-	середня годинна витрата теплоти, ккал/год.	

	(23)	

m	-	розрахункова кількість споживачів;	
a	-	норма споживання гарячої води, л/добу;	
tг	-	нормативна температура гарячої води,°C;	
tх	-	температура холодної води,°C;	
Zоп	-	тривалість опалювального періоду в годинах;	
tхл	-	температура холодної води в літній період (+15°C);	
tхз	-	температура холодної води в зимовий період (+5°C);	
0,8	-	коефіцієнт, що враховує зниження годинної витрати теплоти в літній період;	
8400	-	кількість годин роботи системи гарячого водопостачання протягом року.	
8.7. Теплові втрати будівлі залежать від стану теплозахисту та герметизації огороджуючих конструкцій. Точне аналітичне або експериментальне визначення теплових втрат при частковому порушенні теплозахисту і герметизації огороджуючих конструкцій можна провести розрахунками відповідно до ДБН В.2.6-31:2006 "Теплова ізоляція будівель", введений з 01.04.2007 р. наказом Мінбуду України від 09.09.2006 р. № 301, замість СНиП ІІ-3-79** "Строительная теплотехника", однак це дуже складна задача, вирішення якої потребує великої кількості вихідних даних. Приблизно таке визначення можна виконати шляхом аналізу тепловтрат через головні теплозахисні елементи будівлі.
Малоповерхові будівлі. Візьмемо, для прикладу, двоповерхову чотирьохкімнатну цегляну будівлю гуртожитку. Проектні тепловтрати будівлі складають 10000 Вт, в т.ч. через зовнішні стіни - 5100 Вт (51%), подвійні вікна - 2200 Вт (22%), долівку - 500 Вт (5%), стелю - 1200 Вт (12%), зовнішні двері - 1000 Вт (10%). Якщо в результаті перевірки встановлено, що 25% вікон розгерметизовано, то загальні втрати теплоти через вікна збільшуються приблизно на 25% і складають в цілому 2825 Вт, тобто втрати за рахунок розгерметизації вікон складають 625 Вт. Таким же чином визначають теплові втрати при частковому (у відсотках) порушенні теплозахисту інших елементів будівлі.
Багатоповерхові будівлі. Нормативні тепловтрати багатоповерхової житлової будівлі визначають за проектними даними, або, якщо вони відсутні, за формулою (17). Усереднені значення нормативних тепловтрат через основні елементи огороджуючих конструкцій багатоповерхових житлових будівель приблизно такі: зовнішні стіни (50%), подвійні вікна (40%), перекриття верхнього поверху (5%), перекриття підвалу (3%), зовнішні двері (2%). Теплові втрати при частковому порушенні теплозахисту елементів багатоповерхової будівлі визначають так, як у приведеному вище прикладі.
8.8. Визначення фактичних показників споживання енергії на опалення, вентиляцію, гаряче водопостачання визначають шляхом аналізу показників стаціонарних лічильників, якими обладнані теплові пункти будівлі, або контрольних лічильників, які встановлюють для замірів цих показників.
Результати показників лічильника після їх обробки і вирахування річних витрат енергії, заносяться до облікової картки фактичного використання енергії будівлею. Форма облікової картки приведена у додатку 9.13.
Оцінка ефективності використання енергії будівлею визначається шляхом порівняння фактичних показників енерговитрат будівлі з проектними показниками, а також з діючими нормативними показниками, приведеними у наказі Мінбудархітектури України від 27 грудня 1993 р., № 247. Якщо мають місце перевитрати енергії, інспектором вказуються причини такої перевитрати:
• розгерметизація огороджуючих конструкцій,
• порушення теплозахисту,
• розрегулювання систем опалення і таке інше.
8.9. Найбільш ефективні, перевірені практикою заходи, які можуть бути рекомендовані інспектором для підвищення ефективності використання енергії у житлових та громадських будівлях:
8.9.1. Покращання герметизації огороджуючих конструкцій будівлі
Інспектором, на основі вивчення стану герметизації усіх можливих джерел надходження до будівлі холодного повітря (притвори вікон і дверей, місця з'єднання стінових панелей, дефекти віконних і дверних блоків, місця проходів через будівельні конструкції трубопроводів інженерних систем і ін.), даються рекомендації з підвищення ступеня герметизації огороджуючих конструкцій до потрібного рівня.
8.9.2. Удосконалення систем загальнобудинкового освітлення
Витрата електроенергії в житлових квартирах контролюється за показниками квартирних лічильників. Однак в житловому будинку є світильники в місцях загального користування, таких, як посадочні площадки ліфтів, підвали, передквартирні холи, ліфтове навантаження, місця установки поштових скриньок, сходові марші і площадки, входи до будівлі, вестибюлі і ін. В сучасних будинках витрата електроенергії на це дорівнює 40-50 тисяч кіловат·год. в середньому на один будинок, протягом року.
До економії електроенергії, яка витрачається на загальнобудинкові потреби, можуть привести такі основні групи заходів:
• заходи з автоматизації управління освітленням. Автоматизацію можна здійснити за допомогою фоторелейних пристроїв.
• повне або часткове відключення освітлення в загальнобудинкових приміщеннях в нічні години.
• застосування більш економічних люмінесцентних ламп замість ламп розжарювання.
Інспектор повинен поставити вимогу, щоб житлово-експлуатаційні організації передбачали в планах роботи проведення таких заходів з конкретними термінами виконання.
8.9.3. Підвищення теплового захисту будівлі
В процесі експлуатації будівлі внаслідок протікання води, попадання вологи і з інших причин порушується якість теплоізоляції будівельних конструкцій і зростають втрати теплоти на опалення приміщень.
Способи підвищення теплозахисних якостей огороджень в житлових будинках без виселення мешканців включають:
• будівництво так званих вентилюємих фасадів, коли на зовнішні стіни на відстані 4-5 см від їх поверхні навішується додаткова листова теплоізоляція, яка підвищує, за рахунок створення повітряних прошарків, теплозахисні якості огороджень на 30-35%;
• застосування методу нанесення "теплої штукатурки" (штукатурного розчину з додаванням пінополістирольної кулькової маси) або посилення існуючої теплоізоляції шляхом наклеювання пінополістирольних листів при руйнуванні теплоізоляції;
• застосування потрійного засклення замість подвійного, яке забезпечує істотне зменшення (на 35-40%) тепловтрат через вікна і поліпшення мікроклімату в опалювальних приміщеннях. Потрійне засклення може бути виконано додатково на існуючих рамах. Кріплення третього скла в цій конструкції здійснюється за допомогою додаткової створки, виконаної з дерев'яних брусків. Герметизація щілини між рамою і додатковою створкою досягається за допомогою еластичної прокладки, яка наклеюється на бруски додаткової створки і ущільнюється гвинтовими стяжками;
• встановлення або монтаж прозорої пластмасової плівки, яка наклеюється з внутрішньої сторони на поверхню рами з утворенням між склом і плівкою повітряного прошарку. Наклейка прозорих плівок може проводитись тільки восени на період опалювального сезону і виконуватись разом з герметизацією вікон;
• застосування теплозахисного (селективного) скла замість звичайного. При заскленні спарених рам селективним склом теплопередача через них зменшується на 35%.
• встановлення на зарадіаторних ділянках зовнішніх стін теплоізоляційних рефлекторів, у вигляді прошарку теплоізоляції, покритого променевідбиваючою плівкою. (Опалювальні прилади в приміщеннях, розміщують, як правило, біля зовнішніх стін. При цьому, за приладами і на 10-20 см вище їх на внутрішній поверхні зовнішньої стіни встановлюються підвищені температури. Через ці ділянки збільшуються тепловтрати до 5 % загальних тепловтрат приміщення);
• будівництво тамбуру або, якщо він є, його додаткове утеплення та герметизація. Вхід до будинку при його несправному стані може створити істотні тепловтрати і навіть безпеку для замерзання опалювального обладнання на сходових клітинах. Для зменшення тепловтрат через входи їх треба утримувати в належному стані;
• герметизація притворів дверей пружними прокладками. Для поліпшення повітряного і теплового режимів багатоповерхових будівель істотне значення має герметичність дверей, що сполучують квартири зі сходами. Улаштування подвійних дверей також підвищує герметичність, при цьому в них також передбачається герметизація притворів;
• додаткове утеплення перекриття горищ легким ефективним ізоляційним матеріалом, що значно підвищує опір теплопередачі таких конструктивів (В загальних тепловтратах малоповерхових, особливо одноповерхових, будівель, тепловтрати через перекриття горищ складають значну частку);
• улаштування теплого горища. Шляхом улаштування теплого горища можливе повне усунення тепловтрат через перекриття верхнього поверху.
8.9.4. Застосування систем і пристроїв, які забезпечують зменшення витрат теплоти будівлею
Однією з найбільш істотних причин значних втрат тепла будівлями, які опалюються і підключені до системи централізованого теплопостачання, є їх перегрів в теплий період опалювального сезону, коли температура гарячої мережної води для гарячого водопостачання повинна бути 70°C, а для опалення значно нижча (до 30-40°C). Це викликає не тільки додаткові втрати тепла (2-4% річної витрати на опалення), але і значне погіршення мікроклімату у приміщеннях.
Вказані недоліки можна усунути за допомогою:
• автоматизації роботи систем, яка здійснюється в індивідуальних теплових пунктах;
• автоматичних кранів-регуляторів, на підводках до опалювальних приладів.
Істотну економію витрат тепла може дати скорочення їх необгрунтовано великого споживання на гаряче водопостачання в системах з централізованим теплопостачанням. Завищення споживання гарячої води в цих умовах закладено в нормативах СНиП, які встановлюють щоденні витрати на одного мешканця 100-110 л/добу (10-11 відер). Разом з тим, якщо для гарячого водопостачання використовують газові водонагрівники, то ці витрати не перевищують 60 л/добу.
Для зменшення витрат гарячої води застосовують установлення квартирних вузлів обліку і регулювання.
Спорудження вузла обліку теплової енергії і теплоносія на тепловому пункті приводить до значної економії щорічних витрат споживачів на теплову енергію за рахунок виключення оплати за наднормативні теплові втрати в мережах. Окупність такого вузла обліку не повинна перевищувати терміну його роботи.
В деяких випадках доцільно вводити двотарифну оплату спожитої гарячої води:
• по низькій ціні при її витраті в межах прогресивного нормативного споживання і по
• значно підвищеній ціні - при надлишковому споживанні.
Вдосконалення режиму експлуатації систем опалення може також дати економію тепла, причому без істотних одночасних витрат. Так, наприклад, перегріви приміщень в теплий період опалювального сезону можуть усуватись не тільки автоматизацією подачі тепла, але і періодичним відключенням систем опалення вручну. Конкретизація режиму такого періодичного відключення повинна проводитись в кожному конкретному випадку з урахуванням місцевих умов, включаючи і умови експлуатації.
У додатку 9.14 приведений перелік основних заходів та устаткування, застосування яких суттєво зменшує витрати теплової енергії на опалення, вентиляцію, гаряче водопостачання та кондиціонування повітря будівель.
Державний інспектор з енергозбереження при інспекторській перевірці об'єктів ЖКС повинен скласти Припис на усунення недоліків з вказанням термінів їх усунення у таких випадках:
8.10. Складання підсумкових документів перевірки.
За підсумками комплексної перевірки стану використання паливно-енергетичних ресурсів на об'єктах житлово-комунального підпорядкування складаються акт та припис встановленої форми.

	Додаток 9.1	
НОРМАТИВНІ ВТРАТИ 
теплоти теплопроводами двотрубних водяних теплових мереж при підземному безканальному прокладанні, Вт/м
Умовний прохід трубопровода, мм	Трубопроводи водяних теплових мереж	
	подавальний	зворотний	подавальний	зворотний	
	Середньорічна температура теплоносія, °C	
	65	50	90	50	
25	33	25	44	24	
50	40	31	54	29	
65	45	34	60	33	
80	49	35	61	34	
100	53	38	65	35	
125	60	41	72	39	
150	66	46	80	43	
200	72	50	89	48	
250	79	55	96	51	
300	86	59	105	56	
350	91	65	113	60	
400	97	68	121	63	
450	105	72	129	67	
500	117	78	138	72	
600	126	87	156	80	
700	140	93	170	86	
800	169	102	186	93	

__________
Примітки:	1. Проміжні значення норм густини теплового потоку необхідно визначити інтерполяцією.	
	2. Розрахункові середньорічні температури води в водяних теплових мережах 65, 90°C відповідають температурним графікам: 95-70, 150-70°C.	

	Додаток 9.2	
НОРМАТИВНІ ВТРАТИ 
теплоти теплопроводами двотрубних водяних теплових мереж у непрохідних каналах, Вт/м
Умовний прохід трубопровода, мм	Трубопровід	
	подавальний	зворотний	подавальний	зворотний	подавальний	зворотний	
	Середньорічна температура теплоносія, °C	
	65	50	90	50	110	50	
25	16	11	23	10	28	9	
30	17	12	24	11	30	10	
40	18	13	26	12	32	11	
50	20	14	28	13	35	12	
65	23	16	34	15	40	13	
80	25	17	36	16	44	14	
100	28	19	41	17	48	15	
125	31	21	42	18	50	16	
150	32	22	44	19	55	17	
200	39	27	54	22	68	21	
250	45	30	64	25	77	23	
300	50	33	70	28	84	25	
350	55	37	75	30	94	26	
400	58	38	82	33	101	28	
450	67	43	93	36	107	29	
500	68	44	98	38	117	32	
600	79	50	109	41	132	34	
700	89	55	126	43	151	37	
800	100	60	140	45	163	40	
900	106	66	151	54	186	43	
1000	117	71	158	57	192	47	
1200	144	79	185	64	229	52	
1400	152	82	210	68	252	56	

__________
Примітки:	
1. Розрахункові середньорічні температури води в водяних теплових мережах 65, 90, 110°C відповідають температурним графікам: 95-70, 150-70, 180-70°C.	
	2. Проміжні значення норм густини теплового потоку необхідно визначити інтерполяцією.	

	Додаток 9.3	
НОРМАТИВНІ ВТРАТИ 
теплоти попередньоізольованими трубами при підземному безканальному прокладанні, Вт/м
Dу
мм	Dз
мм	Dmp
мм	r
м2×°C/Вт	r0
м2×°C/Вт	q1
Вт/м	q2
Вт/м	
25	32	90	4,90	0,06	17,24	8,97	
32	38	110	5,02	0,06	16,81	8,75	
40	45	110	4,25	0,06	19,84	10,29	
50	57	125	3,77	0,06	22,36	11,57	
65	76	140	2,95	0,06	28,48	14,63	
80	89	160	2,85	0,06	29,49	15,13	
100	108	200	2,99	0,07	28,16	14,60	
125	133	225	2,56	0,07	32,71	16,70	
150	159	250	2,22	0,07	37,70	19,13	
200	219	315	1,79	0,07	46,57	23,33	
250	273	400	1,85	0,07	45,14	22,61	
300	325	450	1,58	0,07	52,61	26,05	
350	377	500	1,37	0,06	60,39	29,52	
400	426	560	1,32	0,08	62,74	30,49	
500	530	710	1,22	0,09	67,59	32,24	
600	630	800	1,13	0,09	72,44	34,00	
700	720	900	1,06	0,10	76,80	35,25	
800	820	1000	0,93	0,11	86,78	38,34	
Позначення: Dу - умовний діаметр; Dз - зовнішній діаметр труби; Dmp - діаметр (зовнішній) теплоізоляції; r - термічний опір одного метра попередньоізольованої труби; r0 - умовний додатковий термічний опір, який враховує взаємний вплив сусідніх труб при двотрубному прокладанні; q1, q2 - питомі витрати 1 п.м. подавального і зворотного трубопроводів при двотрубному прокладанні.

	Додаток 9.4	
НОРМАТИВНІ ЗНАЧЕННЯ 
втрат теплоти ізольованими трубопроводами при прокладанні їх у приміщеннях з температурою до 25°C, Вт/м
Зовнішній діаметр труб, мм	Норми втрат теплоти, Вт/м при температурі теплоносія, °C	
	50	75	100	125	150	
32	14	23	32	41	50	
48	15	26	36	46	57	
57	16	27	37	50	61	
76	17	30	43	57	67	
89	19	31	45	60	72	
108	26	39	52	66	79	
133	31	46	61	75	88	
159	36	52	70	84	97	
194	41	58	77	93	108	
219	44	60	81	99	116	
273	49	68	90	110	129	
325	52	71	99	121	142	

	Додаток 9.5	
НОРМАТИВНІ ЗНАЧЕННЯ 
втрат теплоти трубопроводами при повітряному прокладанні теплової мережі, Вт/м
Зовнішній діаметр труб, мм	Норми втрат теплоти, Вт/м при температурі теплоносія, °C	
	50	100	200	
108	30	53	101	
133	35	59	113	
159	38	66	123	
219	47	81	148	
273	53	92	164	
325	62	102	181	
377	69	114	199	
426	76	123	219	
476	81	134	229	
529	88	144	250	
630	102	164	281	
720	114	181	309	
820	127	200	342	
920	138	223	373	
1020	150	241	400	

	Додаток 9.6	
КОЕФІЦІЄНТИ 
теплопровідності термоізоляційних матеріалів
Матеріал	Густина, кг/м3	Коефіцієнт теплопровідності, lм, Вт/(м×°C)	Допустима температура t, °C	
Азбест	500	0,106 + 0,00019t	350	
Пінобетон	1200	0,32 при 30° C	500	
Пінобетон	300	0,107 при 30° C	500	
Скловолокно	120 - 200	0,04 + 0,0003t	450	
Альфоль	3 - 10	0,052 + 0,00014t	350	
Шлак гранульований	600 - 800	0,134 - 0,174	500	
Фіброліт	400 - 200	0,122 - 0,09	250	
Шлаковата марки 200	200	0,048 + 0,00014t	500	
Вермикуліт	250	0,081 + 0,00023t	350	
Піношамот	800	0,16 - 0,23t	400	
Вироби із пінопласту та різопену	70	0,041 + 0,00023t	200	
Пінополіуретанова пінка	< 80	0,035	-	
При безканальному прокладанні теплових мереж теплопровідність основного шару теплоізоляційної конструкції визначається за формулою:
lкон=lм×К,	

де			
lм	-	теплопровідність основного шару, згідно додатка 9.6;	
К	-	коефіцієнт, який враховує збільшення теплопровідності від зволоження теплоізоляції (згідно додатка 9.7).	

	Додаток 9.7	
КОЕФІЦІЄНТИ 
зволоження теплоізоляції при безканальному прокладанні теплових мереж
Матеріал основного шару теплоізоляційної конструкції	Теплопровідність в конструкції lм, Вт/(м× °C)	Коефіцієнти К для грунтів	
		маловологих	вологих	насичених водою	
Армополімербетон
Бітумоперліт
Бітумокерамзит
Пінополіуретан
Фенольний поропласт	0,105 - 0,13
0,11 - 0,13
0,13
0,05
0,06	1,15
1,10
1,1
1,0
1,05	1,25
1,15
1,15
1,05
1,1	1,4
1,3
1,25
1,1
1,15	

	Додаток 9.8	
ЗНАЧЕННЯ КОЕФІЦІЄНТІВ 
тепловіддачі ізольованих трубопроводів
lн=lк+lв, Вт/(м2×°C)	

В непрохідних каналах	В тунелях	При наземному прокладанні і швидкості вітру, м/с	
		5	10	15	
8	11	20	30	35	
Значення коефіцієнтів тепловіддачі неізольованих теплопроводів можна приймати приблизно на рівні: lн=20...50 Вт/(м2×°C).

	Додаток 9.9	
ІНТЕГРАЛЬНА СТУПІНЬ 
чорноти матеріалів
Матеріал	Температура, °C	Ступінь чорноти, e	
Алюміній полірований
Те ж саме шорсткий
Залізо окислене
Сталь, окислена при 600°C
Мідь
Азбест
Цегла
Штукатурка
Масляна краска
Толь
Рідке скло
Емаль біла	225 - 575
26
100
200 - 600
200 - 600
24
20
50
100
21
100 - 185
19	0,039 - 0,057
0,055
0,736
0,80
0,57 - 0,87
0,96
0,93
0,91
0,95
0,910
0,947
0,897	
Для визначення коефіцієнтів випромінювання матеріалів С у формулах типу 7-10 необхідно коефіцієнт випромінювання абсолютно чорного тіла Со=5,7 Вт/(м2·К4) перемножити на значення інтегрального ступеня чорноти e. Для азбеста, наприклад, значення С складає: С=Со×e = 5,7·0,96=5,47 Вт/(м2·К4).

	Додаток 9.11	
ПИТОМІ ОПАЛЮВАЛЬНІ ХАРАКТЕРИСТИКИ 
q0 капітальних будівель, збудованих в 1930-1958 рр. і після 1958 р.
Об'єм будівлі по зовнішньому обміру, м3	q0, кДж/(м3·год·°C) для температури -30°C*	
	будівлі 1930-1958 р.р.	будівлі після 1958 р.	
500	2,44	-	
800	2,23	-	
1000	2,14	2,73	
1500	1,97	2,43	
2000	1,88	2,26	
3000	1,81	2,10	
4000	1,68	1,97	
4500	1,64	1,93	
5000	1,59	1,93	
6000	1,55	1,81	
8000	1,47	1,72	
10000	1,38	1,67	
12000	1,30	1,60	
14000	1,26	1,55	
20000 і більше	1,17	1,55	
__________
* Для інших температур вводиться коефіцієнт К, значення якого приведені у додатку 9.12.

	Додаток 9.12	
ТЕПЛОВІ ХАРАКТЕРИСТИКИ 
житлових та громадських будівель
Будівлі	Зовнішній об'єм будівлі в тис.м3	Питомі теплові характеристики для опалення і вентиляції	
		опалення	вентиляція	
		qо, ккал/(м3·год.·°C)	qв, ккал/(м3·год.·°C)	
Житлові та громадські будівлі (малоповерхові)	до 0,3	0,75	-	
	0,5	0,65	-	
	0,8	0,55	-	
	1,0	0,5	-	
Житлові будівлі, готелі, гуртожитки	до 3	0,42	-	
	5	0,38	-	
	10	0,33	-	
	15	0,31	-	
	20	0,29	-	
	25	0,28	-	
	30	0,27	-	
	більше 30	0,26	-	
Адміністративні будівлі	до 5	0,43	0,09	
	10	0,38	0,08	
	15	0,35	0,07	
	більше 15	0,32	0,18	
Бані	до 5	0,28	1,0	
	10	0,25	0,95	
	більше 10	0,23	0,9	
Гаражі	2	1,1	1,15	
	3	0,96	1,06	
	5	0,9	1,0	
	10	0,83	0,9	
Значення коефіцієнтів К у формулі (17)
°C	0	-5	-10	-15	-20	-25	-35	-40	-45	-50	-55	
К	2,05	1,67	1,45	1,29	1,17	1,08	0,95	0,9	0,85	0,82	0,8	

	Додаток 9.13	
ОБЛІКОВА КАРТКА 
стану використання енергії у будівлях
1. Характеристика будинку _____________________________________________________
____________________________________________________________________________
____________________________________________________________________________
(рік введення в експлуатацію, конструкція, число поверхів, загальна площа, площа засклення, місцезнаходження, підпорядкування та інше)
2. Характеристика систем опалення, вентиляції та освітлення ____________________________________________________________________________
____________________________________________________________________________
____________________________________________________________________________
3. Вартість послуг, які сплачуються мешканцями
• Газ
• Теплова енергія
• Електроенергія
• Вугілля
4. Оснащення засобами обліку енергії ____________________________________________
____________________________________________________________________________
____________________________________________________________________________
5. Фактичне споживання енергії за рік
• Газ ____________________________________________________________ м3/рік
• Теплова енергія _________________________________________________ Гкал/рік
• Електроенергія __________________________________________________ кВт·год./рік
• Вугілля ________________________________________________________ кг/рік
Всього в умовному паливі _________________________________________ кг у.п./рік	

	Додаток 9.14	
ЗАСОБИ ТА УСТАТКУВАННЯ 
для підвищення ефективності використання енергії у будівлях
Засоби та устаткування	Ефективність	
• Збільшення термічного опору зовнішніх огороджень існуючих будівель на 10 - 20 %	Зменшення на 3-8% витрат теплоти на опалення	
• Створення теплих горищ	Те ж саме на 3-5%	
• Використання роздільних віконних рам замість спарених	Те ж саме на 2-3%	
• Використання вікон з 3-х та 4-х шаровим заскленням	Те ж саме до 46%	
• Використання вікон з теплозахисним склом	Те ж саме на 3-5%	
• Використання спеціальних зашторювальних пристроїв на світлотехнічній плівці	Зменшення на 15 кг у.п. на рік на 1 м2 засклення	
• Використання змішувачів води з регуляторами температури	Зменшення до 3% витрат теплоти на гаряче водопостачання	
• Організація обліку гарячої води	Те ж саме на 5-6%	
• Утилізація теплоти стоків водопостачання	Те ж саме на 6-9%	
• Зменшення обміну повітря в нічний час та у вихідні дні в приміщеннях, що не використовуються	Зменшення на 8-10% витрат теплоти на опалення будинків	
• Автоматичне регулювання температури припливного повітря	Зменшення на 5-8% витрат теплоти на вентиляцію	
• Утилізація теплоти витяжного повітря	Зменшення на 5-10% витрат теплоти на підігрів припливного повітря	
• Застосування теплонасосних установок для теплопостачання (з техніко-економічним обгрунтуванням)	Зменшення до 70% загальних витрат теплоти на теплопостачання	
• Автоматизація та диспетчеризація абонентських уводів, центральних теплових пунктів	Зменшення до 15% загальних витрат теплоти на опалення та вентиляцію	
• Перехід в опалювальних системах від теплоносія пари до води	Зменшення на 20-30% витрат теплоти на опалення	
• Зменшення у вихідні та неробочі дні температури в приміщеннях до +10° C	Те ж саме на 10-15%	
• Установка терморегуляторів на приладах опалення	Те ж саме на 6-7%	
• Періодичне промивання систем опалення	Те ж саме на 2-3%	
• Налагодження роботи регулюючих та опалювальних приладів	Те ж саме на 2-5%	

	Додаток 9.15	
ВТРАТИ ТЕПЛОВОЇ ЕНЕРГІЇ 
(при різних температурах теплоносія) поверхнями трубопроводів та плоскої стінки (при температурі навколишнього середовища рівній 25°C)
Температура теплоносія, °C	Для труб при внутрішньому діаметрі, мм (ккал/м год.)	Для плоскої стінки ккал/м2 год.	
	75	100	150	200	250	300	350	400		
100	225/35	295/45	415/50	575/90	640/113	770/137	865/160	990/182	960/65	
125	320/40	450/53	640/76	800/101	960/126	1150/152	1345/176	1470/202	1440/73	
150	415/45	590/60	830/84	1090/112	1280/140	1540/166	1790/192	1990/200	1920/80	
175	545/54	770/71	1090/100	1410/134	1730/165	1990/197	2300/229	2620/281	2500/83	
200	705/56	960/76	1345/108	1790/143	2180/178	2560/212	2940/245	3260/315	3140/95	
225	960/60	1150/80	1730/80	2240/150	2720/181	3140/220	4030/250	4480/320	3840/102	
250	1050/61	1440/80	2180/118	2750/145	3330/190	3840/228	4420/270	5000/325	4610/109	
275	1215/64	1660/85	2500/121	3260/150	3900/199	4610/233	5250/276	6000/345	5500/124	
300	1470/71	1980/93	2880/133	3840/174	4610/218	5500/262	6200/303	7050/378	6400/130	
Примітка: Чисельник - втрати теплової енергії неізольованою поверхнею.
Знаменник - допустимі втрати теплової енергії ізольованою поверхнею.
Теплові втрати при інших значеннях температури навколишнього середовища визначаються множенням на коефіцієнт:
	
Теплові втрати для температури теплоносія від 100 до 50°C приблизно можна приймати з такими коефіцієнтами, як теплові втрати при температурі теплоносія від 150 до 100°C.
де			
tф	-	фактична температура навколишнього середовища;	
tвн.	-	температура робочого тіла в трубі або в ємності.